337 



bez odemření vyschnouti, vzdorují také každé povětrnosti. Ale to vše neučinilo by 

 je ještě scliopné, na suchých kamenech a korách se usazovali, kdyby svým zvláštním 

 vyvinutím k tomu se nehodily. Buíiky semenní těchto lišejníků jsou totiž tak malé, 

 že do nejmenších skulin skal vniknouti mohou; mimo to nevyvinuje se z těchto 

 semen hned bezprostředně dokonalý lišejník, nýbrž zpočátku množství malých buněk, 

 které jako Protococcus již napřed popsaný jenom malé stélky (Lager) tvoří, z nichž 

 se později teprv lišejník se svými plody vyvine. 



Předeslav toto k všeobecnému srozumění obrátím nyní pozornost k zvláštním 

 příkladům, na nichž podrobněji ústroj těchto rostlin vyložím. 



Cladonia pyxidata. 

 Lišejník tento jest malá útlá ro.^tlina, jak myslím, více nežli ostatní z této třídy 

 známá. Presl uvádí ji pod jménem dutoljlavka poháratá. Obyčejné přinášejí cesto- 

 vatelé ze svých výletů do Krkonošských hor malé krabičky naplněné jistými lišejníky 

 (Cladonia coccifera), které se svými červenými plody vyznamenávají a cizím, jakožto 

 památka na hory, od tamějšísh obyvatelů prodávány bývají. Jiný lišejník, k tomuto 

 docela podobný, roste ale také ve všech lesích mezi mechem na pařezích starých 

 stromů. Obyčejně stojí veliké množství těchto rostlin hustě pohromadě a něžnou svou 

 podobou obracuje na sebe pozornost. Každá jednotlivá rostlinka dosahuje velikosti 

 asi jednoho palce a podobá se k vytáhlé sklenici na šampaňské víno. Fig. 1. Barva 

 tčcho rostlin jest bělavá s odstínem do zelena, a celá rostlina jako jemnou moučkou 

 poprášena. Tyto pohárky nejsou ale ještě celá rostlina, nýbrž jenom sloupek, na 

 jehož kraji se později hnédočervené plody vyvinouti mají , kdežto pravá rostlina v po- 

 době malých, bělavě zelených listů k zemi přitisknuta jest. Vytáhne-li se jeden pohárek 

 pozorně ven , zůstane zelenavá rosthnka u dolejšího konce jeho viseti. Fig. 1. b. 

 Prořízneme-li nyní celý pohárek s lístkem dole upevněným na délku, shledáme, že celý 

 pohárek jest dutý a vlastně nic jiného, nežh jednoduché prodloužení dolejšího zelena- 

 vého lístku; bližší náhled v souvislost těchto částí můžeme si ale jenom značnějším 

 zvětšením takového průřezu zjednati. Fig. 2. představuje takový průřez, yljest trubkovitý 

 sloupek pohárku (Fig. 1. a), CC jest listnatá rozšířenina při zemi rozložená (srovnej 

 Fig. 1. b), zrovna pod pohárkem A jde svazek vláken B dolů a představuje jistý způ- 

 sob kořínků. Již pouhým pohlednutím na tento výkres (Fig. 2.) poznáme , že rostlina 

 z dvou rozličných částek se skládá. Hlavní hmota její jest totiž z dutých průhledných 

 vláken složena, které se dle všech směrů proplétají a na dolejším konci vynikají, aby 

 se rostlina jimi upevniti mohla. Více nahoře pozoruje se vrstva zelených kulatých bu- 

 něk, mezi spletená vlákna uložená; podobné buňky pokrývají též celý povrch, jenom že 

 jsou v průhledných měchýřcích uzavřeny. Kdo obě poslední pojednání o houbách a řa- 

 sách četl, najde znamenitou podobnost těchto buněk k buňkám Protococca (Tab. 13.), 

 kdežto spletená vlákna zase na ústrojnost hub upomínají (Tab. 10). 



U jiných druhů jest podobnost lišejníkových vláken ke tkanivu hub ještě ná- 

 padnější. A však látka, z níž se hšejníková vlákna skládají, rozeznává se dosti značně od 

 látky hub, a zdá se býti se škrobem blízce příbuzná. 



Dle toho mají tedy lišejníky velikou podobnost jak k řasám tak i k houbám, 

 kterýžto poměr již často tím se naznačil, že se lišejníky považovaly za řasy, které na 

 povětří rostou. A v pravdě jest to více nežli důvtipné porovnání, nebot také vyvi- 



22 



