338 



nulí lišejníků dosvědčuje pravdivost toho. Skoumáme-li totiž zem, na kteréž Cladonia 

 roste, najdeme podkladek, složený z buněk k řasám podobných, a docela podobné buňky 

 nalézají se též na povrchu lišejníka (Fig-. 2. e) v podobě jemné moučky. Bezpochyby 

 pocházejí buňky v zemi od těch na povrchu roztroušených; mezi nimi táhnou se lišej- 

 níková vlákna, která právě z těchto buněk povstávají a svým vzrůstem v hustou plsf se 

 spojují, z niž se později listnatá část Cladonie vyvine. Dosáhne-li tato část jistou veli- 

 kost, počne v prostředku jejím bujnější vzrůst vláken, též se objeví přiměřené rozmno- 

 žení kulatých buněk, až z toho konečně popsaný pohárek povstane. Konečky lišejníko- 

 vých vláken, které až na povrch dosahují, nabobří a obdrží zelený obsah; konečné se 

 tyto konečky od vláken odloučí a představují pak zelené kulaté buňky, kteréž se dále 

 samostatně dělí a rozšiřují a onu moučku na povrchu pohárku tvoří (Fig. 2. e). Vyvi- 

 nutí této moučky jest ve Fig-. 3. v několika stupních představeno. Zelené buňky na po- 

 vrchu nemají s lišejníkem žádné souvislosti, odpadnou tedy snadno, nebo vítr a déšf je 

 odnese na jiná místa, kdežto se rozmnožují, vlákna vytvoří a ledy docela jako semena 

 se chovají. 



Tyto zvláštní buňky, jimiž se rozmnožování u lišejníků všeobecně děje, mají 

 jméno plodních buněk (Brutzellen). Buňky tyto vytvořují se ale takřka jenom mimo- 

 chodem, neb mimo ně vytvořují se na lišejnících také skutečná semena, a sice u Cla- 

 donie na hořejším kraji pohárku. Vyvinutí pravých semenních buněk dá se zde ale je- 

 nom s obtíží vyskoumati, a jenom u některých druhů jest blíže vypátráno. Dva z nej- 

 důkladnějších rostlinopisců, Schleiden a Schacht, poznali toto vyvinutí semenních buněk 

 u jiného lišejníku, jejž jsem ve Fig. 4. vyobrazil. Lišejník tento má jméno Borrera 

 ciliaris a vyskytuje se často na kůře starých stromů, kdežto malé chvosty 

 a rozvětveniny tvoří. Co ve Fig. 4. písmenem a poznamenáno jest, souhlasí s částí 

 6 ve Fig. 1., kterážto část zde mnohem většího vyvinutí dosahuje, nežli u Cla- 

 donie. Také chybí zde pohárkovité sloupky, a místo nich objevují se malé talířky 

 (Fig. 4. 6. c. e. d.) , kteréž jsem na obrazci v rozličném slupni vyvinutí představil. 

 Fig. 5. představuje průřez , kterýž jde skrze dva nezralé plodonosné talířky (a b). 

 Kde totiž plodonosný talířek povstati má, vytvoří se u prostřed v tkanivu kulatý houf 

 oukrouhlých buněk (Fig. 5. a), kolem do kola vláknitou pochvou obejmutý. Okrouhlé 

 buňky prodlužují se paprskovitě od pochvy do vnitřku, a přibližují se pořád více k po- 

 vrchu, až jej konečně prorazí (Fig. 5. 6). Pak se postaví paprskovitě uspořádané buňky 

 kolmo na talířek (jak na Fig. 6 ve zvětšení se představuje), a od vnitřku rostou klínu- 

 vité vaky mezi tyto kolnj^ buňky. Fig. 7. představuje několik kolmých buněk a, které 

 ze spletených vláken povstávají. Z těchto vláken vyrostou také semenní vaky, z nichžto 

 jeden neplodný jest představen a druhý (6 6) seménky naplněn. Tato poslední jsou 

 zpočátku jenom jednoduché měchýřky (crf), později se rozdělí příčnou stěnou a před- 

 stavují dvojitá semena. Když semena uzrají, obdrží každý semenní vak nahoře otvor, jimiž 

 pak semena ven vystupují. 



Docela podobně, jako u tohoto lišejníku, vyvinují se semena též u havnatky 

 (Peltigera), ve Fig. 9. představené. Tento lišejník roste v lesích a na křovinatých 

 hrázích, a dosahuje v této třídě nejznačnější velikosti. Od středu rozšiřují se větve 

 jako vějíř na všechny strany, tak že celek nezřídka jeden střevíc v průměru obdržuje 

 a jalio kus řasnaté kůže staré pařezy nebo mechové drny potahuje. Na zevnitřním 

 kraji obdržují konce plochých větev červené nabubřeniny (Fig. 9. a a o) a v těch jsou 



