347 



stoupil. Jsa mladík zpňsobný a skromný poruíen jest dru. Janu Mayerovi, chvalně 

 známému Iclidáž praklickému lékaři a přírodozpylci , který schopné mladíky všemožně 

 radou i skutkem podporoval. Dr. Mayer vlídně ho přijav uměl ho v krátce získati pro 

 přírodovědu, jakož i pro vyšší vědy vůbec. Roku 1782 dosáhl Haenke hodnost doktora 

 filosofie, načež nastoupil studia lékařská. Brzo všimnul si výtečných jeho schopností 

 učený professor J. Gottfr. Mikan (otec), i přijal jej k sobě do bytu, kdežto položil 

 základ k botanickým a fysikálním jeho vědomostem, ve kterých Haenke rychle prospíval. 

 On prý byl první, který 18. března 1784 činil v Čechách zdařilé zkoušky aěrostatické. 

 V.šechen čas, který mu po lékařských jeho studiích zbýval, věnoval Haenke vý- 

 letům do českých lesů a jiných v botanickém ohledu zajímavých krajin jak bližších tak 

 vzdálenějších, při čemž obzvláště měl oučel ten, aby pro akademickou zahradu, poru- 

 čenou správě příznivce jeho Mikan a, sbíral vzácnější byliny, kterých se tam nedostávalo. 

 Tak jmenovitě podnikl v srpnu téhož roku v naději hojné kořisti výlet do Berounského 

 a Rakovnického kraje, kdežto mezi jiným, od hospodářského ředitele Stumpfa pro- 

 vázen, navštívil také anglický park v Lanech, pověstný toho času hlavně pro množství 

 exotických stromů, a velmi uspokojen jej opustil. 



V červenci 1786 podnikl Haenke na vyzvání kr. české společnosti nauk, která 

 právě tenkráte jako soukromná společnost do života byla vstoupila, spolu s jinými pří- 

 rodozpyte! (Gerstnerem, Grubrem a Jiráskem) výskumnou cestu do hor Krko- 

 nošských, jejížto botanické výsledky uveřejnil v knize od řečené společnosti vydané. 

 Zároveň navrhl pro několik let květinový kalendář Čech. Soudruhové v studiích byli 

 mu tehdáž věkem jemu rovní Vincenc Guldener, J. D. John, J. Melilsch, C. J. 

 Ho ser, Fr. A. Reuss, s nimiž ho i vřelé přátelství spojovalo, samí to mladí mu- 

 žové, kteří v prošlém čase vyznamenali se mnohými důkazy humanity a učenosti. 



K dokonání svých studií odebral se Haenke, opatřen poručnými listy svrchu 

 zmíněného dra. Mayera k nejslavnějším mužům, jako k Ignaciovi von Born 

 a k J. N, Jacquinovi (otci), do Vídně, kdežto pro své příjemné a výtečné vlastnosti 

 rovněž vlídné a ochotně jest přijat. I lam, ačkoliv mu bylo žíti v okolnostech dosti 

 obmezených, neopomíjel činiti časté výlety do Šoproiiské stolice, k jezeru Nesiderskému, 

 do Štýrska, Korutan atd., při čemž mu velmi prospěšen byl návyk střídmého živobytí. 

 V letě 1788 dostalo se mu vítané příležitosti, provázeti hraběte vonSickingen na 

 vědecké jeho cestě skrze Štýrsko, Korutany, Tyrolsko a Salcburk, kdežto odkryl ně- 

 kolik nových druhů rostlin, které popsal v slavném díle J. N. Jacquina: CoUectanea 

 ad Botanicam, Chemiam et historiam naturalem spectantia. Vindob. 

 Vol. II. Již v tomto svém mladém věku odvážil se Haenke na rozmnožené vydání 

 Linnéova spisu Gen era pla n taru m earumque characteres naturales 

 seoundum numerům, figurám, situm et proportionera omnium fructi- 

 ficationis partium (Editio octava , praecedentibus longe auctior. Curante Fr. H. 

 Vindob. 1791. Voluraina třes. Vel. 8.), kteréžto ještě r. 1789, před vydáním se na velikou 

 svou cestu, k tisku připravil. 



Téhož roku totiž, ve kterém Haenke též za mimořádného ouda kr. české 

 společnosti nauk vyvolen jest, podáno mu působením slavného cestovatele Malaspiny, 

 jemuž poručen byl od prof. Jacquina, od krále Španielského místo jakožto „Fysice 

 botanico commissionado por Sa Maj. Cattolica," s povinností, aby ja- 

 kožto zpytatel rostlin provázel lodní výpravu, jenž díti se měla pod správou Malaspi- 



