352 



uýbrž také fětšiho obecenstva. Roslliuopisci, kteří k tomu pniežitust měli, pátrali po příčinách léto 

 nemoci , jiui přemýiieli zase o prostředcicli, jak by se lato uemoc vyliojiti dala, uebo jak by se je- 

 jíma pokroku meze položily. V obojím ohledu vystavily se rozličué domněnky. 



V Itálii, kdežto od zdarn vinných hroznů blahobyt mnohých obyvatelů závlsi, svolaly vlády, 

 jejimž zemím tato nemoc hrozi, zvláštní komise, jmenovitě v Benátkách a ve Florencii, aby se příčina 

 této nemoci co nejbedlivěji vyskoumala a dobrými prostředky na vědeckém základě proti ni bojovalo. 

 Byloí pak od těchto komisi dřívější pozorování potvrzeno, že nemocné hrozny a révy zvláštní plísní, 

 jako biiym práškem se potahuji, ale hned zpočátku rozdvojili se oudové dotčených komisí na dvě 

 strany, z nichžto jedna tvrdila , že plíseň jest příčinou nemoci, a druhá, že plíseň jest pouze 

 následkem jejím. Právě, když se vlaští učenci ještě bádali, přišel znamenitý německý rostlinopisec 

 Hugo vou Mohl do Itálie, a měl dostatečnou příležitost, o této nemoci se sám přesvědčiti. Již 

 Iónského roku podal článek do botanického časopisu od něho a Schlechtendahla vydávaného, v němž 

 plíseň vinných rév, jakožto Oidium Tuckeri ustanovenou, popsal, o bližším poměru jejím k ne- 

 moci vinné ale se nezmínil. Nyní vsak naskytla se mu nejlepší příležitost , skoumati tuto nemoc 

 v prvních počátcích. Výsledky svého pozorování uveřejnil v novém článku podotknutého časopisu, 

 z něhož podáváme malý výthh. 



Přede vším ukazuje von Mohl, že ti v omylu jsou, kleři plíseň za následek nemoci považují; 

 nebof, praví, kdyby révy samy nemocny byly, musila by se na nich aspoň v posledních dvou letech 

 jejich nemoci jistá proměna nebo nepravidelnost v zrůstu neb chování pozorovati. V letošním jaře 

 se ale přesvědčil, že révy vloni nemocné, zrovna tak čerstvé a zdravé byly, jako ostatní révy. Dále 

 ukázal, že stanoviště pražádného vlivu nemá na vyvinutí této nemoci; nebof révy sázené u břehu 

 moře nebo podle řek a potoků onemocněly zrovna tak , jako révy stojící na suchých, výslunných 

 místech. Hlavní důvod ale, že příčina nemoci v plísni samé vězí, nikoliv ale v révách, nalezl v drob- 

 nohledném skoumání této nemoci při prvních jejich počátcích. Již před výkvětem pozoroval totiž 

 v tomto roce počátky choroby, au se na dolejších částech čerstvých ratolestí bílý plesnivý prášek 

 nejdříve objevil, pak vždy dále ke špice táhl a konečně jak listy tak i poupata pokryl. Tento ples- 

 nivý povlak není ale souvislý, uýbrž vychází od jistých středů, z nichž se pak plíseň na všechny 

 strany rozšiřuje. Mohl vyvolil si k svému skoumání taková místa, kde bylo ještě velmi málo plísně, 

 poněvadž se na místech plesuivinou hustě pokrytých pozorování dobře vyvésti nedalo. Na takových 

 místech spatřil plísnila vlákna, ku povrchu zelených listů nebo kory ztěsna přilehající a se rozvět- 

 vující ; jednotlivé větvičky vyzdvihovaly se ale a nesly na svých 

 koncích vejčité vaky (a), které po odpadnutí na jiném místě 

 opět ve vlákna vzrostly a tak plíseň rozšiřovaly (viz pojednání 

 o houbách). Kde tato vlákna na tenké pokožce spočívají, obdr- 

 žují malé výběžky (b), jimiž pevně k buňkovým stěnám pokožky 

 lnou. Následkem toho obdrží tyto buňky hnědou barvu a zrůst 

 jejich se zastaví ; bobule hroznu nemohouce růsti puknou a zkazí 

 se. Na lícní straně listů neobjevuje se tento úkaz, nýbrž jenom 

 na rubu na žílách listů. Proto spatřuji se již pouhým okem 

 hnědé skvrny na pokožce , kde mnoho plísně pohromadě není. 

 Tyto hnědé skvrny jsou bezprostředním následkem plísně, a tato 

 ledy příčinou nemoci. Mohl uvádí dále , že se jakožto námitka 

 proti tomu náhledu podotýkalo, kterak jenom jistě druhy vína 

 onemocněly, a že tedy nemoc v révách těchto druhů již obsa- 

 žena býti musí. Ale dobře odpovídá Mohl, že právě zachráněné révy hrubší a pevnější kůží se 

 vyznamenávají a tedy porušení plesnivinou více vzdorovati mohou. Také se proti Mohlovi uvádělo, že 

 celé révy následkem této nemoci odmírají; ale i lo se děje přirozeně následkem plísně, neb je-li celý 

 kmen a všechno listi na povrchu pokaženo, musí již tím samým zahynouti. I stromy hynoti, majl-ll 

 pokažené listí. 



Jisto jest tedy, že příčina nemoci vinných keřů záleží v plísni, a že jenom výtrusem ples- 

 nivým se rozšiřuje. Jak se tato nemoc od roka k roku přenáší, není s jistotou vyskoumáno, ale 

 zdá se, že semenuí vaky plesnivlny na listech přezimuji a v příštím jaře teprva se vyvinují. Jiný 

 rostlinopisec pozoroval, ze se v podotknutých vejčilých vacích v podzimku .množství semennlcb bnuek 

 vyvinuje, což by také na zachování nemoci na budoucí rok poukazovati mohlo. 



Je-li tedy příčina nemoci vyskoumána, záleží teď na vinařích, aby o prostředcích přemysleli, 

 jak by této škodě přítrž učiniti mohli. Odstranění listů a nakažených řev zdá se dle toho býti 

 velmi prospěšné, 



V Cechách nejeví se ostatně nemoc tato v povážlivém způsobu, jenom porůznu vyskytuje se 

 plíseň na révách, která s podotknutou souhlasí. 



Nenásleduje ale z toho, že by zemáky, které nyní po celé Evropě již po několik let se kazí, 

 z té samé příčiny churavěly. Příčina nemoci zemáků jest dosaváde, ačkoliv se co nejbedlivěji po- 

 zoruje, předce ještě neznáma. 



Tiskem Bedřicha Rohlíčka v Praze 1853. 



