359 



luží. Z tolio pocházela pak domnCiika, že celý ťilvar ulicliiý zde do Pcrniskélio soirvrslví 

 jest vložen. 



Takové však přerušení slohu tohoto horniště nesáhá dále než k Trutnovu a Žďár- 

 káni u oupati Bukoviny ; dále u Vrchlabí a Semil mají vrstvy aspoň na kraji přirozený 

 sled. Míslní úchylky objevují se ale ještě u Trutnova a zvlášté u Saclíře, jejichžto však 

 vylíčení by meze tohoto článku přesahovalo. 



Dobývání uhlí jest nejživější u Saclíře a Svatoňovic na dolejší sloji, kdežto střední 

 nejsilnější vrstva uhlí 6 — 8' mocnosti dosahuje. Dále k Hronovu a Ždárkům seslabují 

 ale vrstvy o něco, pod nimi však leží tam vrstva hlinité železné rudy, která s ohledem 

 na zdejší uhlí, snadno v koks proměnitelné, veliké díiležitosti nabývá. 



Měl jsem mnohonásobnou příležitost, krajinu tuto skoumati a o její prospěšnosti 

 k dobývání uhlí se přesvědčiti, pročež musím tím více lítost svou nad tím vyslovili, že 

 neúnavný lidomilec, nebožtík Náchodský děkan Regner, který v této krajině ve spojení 

 se svým bratrem, zkušeným to horníkem, o zvelebení uhelných dolů u Hronova s veli- 

 kými obětmi se staral, u průmyslníků a podnikatelů žádné podpory nenašel. Často se 

 tisíce zakopávají v krajině, kde dle nevývratných důkazů zeměznaleckých vydatného 

 uhlí býti nemůže, n. p. u Nehvizd, u Motola, na Petřině v Praze atd. ; taková krajina 

 ale, kde uhlí na bílém dni leží, zůstává nepovšimnuta ! 



Znamenité mohutnosti nabývají zdejší sloje na slezské straně, zvláště u Wal- 

 (lenburku, kde opět na den vycházejí. Na české straně prostírá se uhlí bezpochyby ještě 

 daleko pod červeným pískovcem, ovšem ale v znamenité hloubce, poněvadž jižněji ne- 

 jenom celé souvrství červeného pískovce, nýbrž i vrstvy křídové nad ním leží. Pro- 

 zatím není naděje, aby se dolováním odkrylo- 



Tím ukončil jsem krátký přehled (nikoliv popis) hornišf kamenného uhlí v ce- 

 chách, v němžto jsem se snažil, dle nynějšího stavu zeměznaleckých zkušenosti, aspoň 

 jakýsi obraz útvaru tohoto a některé pomůcky k jeho poznání podati. 



V Rakouském mocnářství vyskytuje se kamenné uhlí ještě jenom v Moravě a ve 

 Slezsku, všude jinde jest pouze hnědé uhlí v rozličných útvarech uloženo. Popis těchto 

 jiných hornišf musíme prozatím zanechati jiné době. Však než tento předmět opustíme, 

 vraťme se v duchu ještě jednou do oněch pravěkých dob, v nichž bujnělo to rostlin- 

 stvo, jehož zbytky právě ohromné zásoby minerálního paliva tvoří. 



Poměry, v nichž se toto rostlinstvo nacházelo, byly ovšem jiné, nežli poměry 

 dnešní. Jenom ve vzduchu teplém, bohatém na vodní páry a uhličnalku (Kohlensáure), 

 mohlo se tak bujné rostlinstvo vyvinouti. Převládající v uhelných vrstvách kapradiny 

 a plavuně poukazuji, obracujeme-li se v dnešním tvorstvu po úkazech podobifých, na 

 rostlinstvo nízkých ostrovů v Tichém oceánu a západní Indie. Poněvadž však na celém 

 .svělě, kdekoliv se kamenné uhlí vyskytuje, podobné otisky se nalézají, musilo po celé 

 zemi stejné teplo rozšířeno býti. Teplo takové nemohlo ale pocházeti od slunce, nýbrž 

 z jiné příčiny, totiž z vlastního tepla země. 



Musíme tedy přijmouti, že země od té doby, v niž se kamenné uhlí tvořilo, až 

 do nynějška, znamenitě vychladla. 



Jaký pohled měly tenki-áte Cechy? 



Prahory: Šumava, Krušné Hory, Krkonoše, jihovýchodní část, jakož i mnohé kra- 

 jiny silurského útvaru vystupovaly již co ostrovy nad vodstvo, jímž větší díl Evropy 

 byl pokryl. U nízkých břehů tohoto vodstva, snad také u poříčí řek tehdáž mnohem mohút- 



