f 363 



ddinu jest známý ouíinck pozornosti na pocit kožní. Lcžímc-li pokojnC v posteli, se- 

 díme nebo stojírae-li a obíráme-li se píi tom v myšlénkáuli s jinými pix'dměty, nemáme 

 žádného určitého citu o stavu své kožní soustavy. Sotva ale, že svou pózo rnost na ni 

 obrátíme, hned zpozorujeme tlak podložky a okolních částí sedadla nebo lihadla, zde 

 onde teplé nebo studené místo na kůži, mrazení, svrbení, píchání, tahání a jiné pocity, 

 i znaky nemoci, je-li k tomu náklonnost, skoro tak asi, jako homáopathové při phar- 

 makodynamických zkouškách. Ba poznáme brzo s podivením, že své pocity v rozličných 

 dílech těla můžeme sebírati a s nimi sem tam přecházeti, což zvláště pod vlivem jiných 

 osob a předmětů (stříhání vlasů, železná špička) se děje. Sem náležejí také jako z pudu 

 povstávající reakce čitelnosti a pohyblivosti při hrozícím nebezpečenství. 



Zvláště zajímavou topologii podaly by pocity smilnosti, bolesti a ošklivosti. Sem 

 náleží také vzbuzení studu při odhalení rozličných míst těla, což ostatně u rozličných 

 lidí dle zvyku rozličné býti může. Ještě jiné duševní dojmy mají rozličný oučinek na 

 pocit a úkony kůže, kleráž dle povahy osob na rozličných místech rozličně dojmuta býti 

 může, jako n. p. při strachu a leknutí, při radosti a žalosti, zlosti, udatnosti atd. 



P Přicházím konečné ke zvláštním zkouškám, jimiž tuším nový příspěvek 

 k topologii kožního smyslu se podává. Zkoušky tylo týkají se pocitů sem tam 

 přecházejících, které se při užívání deštní koupele na hřbetní kůži pozorují. Již r. 1839 

 podal jsem do letopisů Krakovské university zprávu o svých pozorováních v tom oboru. 

 Poněvadž ale lékaři a znalci fysiologie , jak se zdá, této zprávy si nepovšimli, 

 a předce by prospěšné býti mohlo, aby se do všeobecného skladu přírodních věd při- 

 jala, a s jinými zkušenostmi porovnávala a užitečnou stala, odhodlal jsem se, zprávu 

 tuto poněkud rozšířenou čtenářstvu tohoto časopisu předložiti. 



Velmi často užíval jsem deštní koupele, jak pomocí Schneidrovy skříně v užívání 

 byla, necítil jsem ale při tom nie zvláštního, leda zimu a teplo a narážení vodních kapek 

 na kůži. Pocit proudění na hřbetní kůži, běžící shora dolů, považoval jsem za při- 

 rozený a nepátral jsem dále po jeho příčinách. Vysvitá samo sebou, že voda v nesčíslné 

 kapky rozstříknuta, na hřbetní kůži narážející a odtud k bokům odplývající způsobili musí 

 pocit proudu dolů jdoucího , a mohlo by se očekávati, že při užívání deštní koupele, 

 když tělo na.še zpříma stoji , ten a žádný jiný pocit pozorovati se musí. Tomu ale 

 lak není. 



Cítíme-li v prvním okamžení proud dolů jdoucí, následuje hned v nejbližším 

 okamžení proud zdánlivě v protivném směru, od beder k lopatkám vystupující, pak opět 

 proud sestupující, a zas na to proud vystupující atd. Zdá se samo sebou, že vystupu- 

 jící proud odtékající vodou se nezpůsobuje, ba že i sestupující proud výhradně od splý- 

 vající vody záviseti nemůže. Ahych se o lom přesvědčil, zřídil jsem vodní skříni tak, 

 aby kapky kolmo dolů padaly, nikoliv ale, jako u Schneidrova stroje, vodorovně vystři- 

 hovaly. Položíme-li se pak pod okap, dotýkají se kapky vody současné všech míst 

 hřbetní kůže od plecí až ku kříži v kolmém směru , a nemůžeme očekávati proudění 

 vzhůru a dolů se opakující. Nic méně pozoruje se toto prouděni zase v tom samém 

 způsobu. Z toho vysvitá, že se proud sice narážením kapek vzbuzuje, ale směr jeho 

 a pochod citu z jiné příčiny odvoditi musí. Neleží-li ale příčina tato v padajících kapkách, 

 musí ležeti v kůži samé, a jest tedy subjektivní výminkou. Myslíme-li, že prvním a ná- 

 hlým naražením kapek na celou hřbetní kůži zvýšený pocit povstane a pak opět na 

 okamžení menší citlivost se zjeví, a to v neustálém slřídání se opakuje, nemůže z toho 



