365 



iiahořo udaných, hrbelní kůže v střední čáře nejméně citlivá jest, a že citlivější místu 

 od posledního krčního obratle po obou stranách dolů ke kiiži běží , čímž by ovšem 

 ellipsa povstala. Také by se mohla zkouška v tom ohledu vyvésti, zdali při rozličném 

 ohřátí kůže na jedné a druhé straně, nebo při užívání rozličně oteplené vody v po- 

 době cllipsy u pochodu citu něco se mění. 



Konečně zůstala mi k rozhodnutí ještě otázka, zdali při těchto zkouškách pouze 

 hmotné narážení vody příčinou onoho citu jest, nebo ještě nějaká vlastnost její při 

 tom se oučastní. Vzal jsem tedy ke zkouškám prosýpaný říční písek, co možná stej- 

 ného zrna a bez prachu. Obaliv hlavu šatem pustil jsem písek zvláštním řešetem na 

 záda vodorovně natažená, a podobný oučinek , jako před tím se objevil. K docílení 

 ještě větší stejnosti a libovolného zvýšení při mechanickém působení vzal jsem pak 

 také drobné ptačí broky ke zkoušce. Pocity objevily se na to v tom samém způsobu. 

 Dal-li jsem řešeto výše postaviti , aby nnrážení citlivější bylo , nemohl jsem žádný 

 rozdíl v proudění pozorovati ; snad byla tomu bolest tím způsobena na odpor. Jiná 

 změna zkoušky záležela v tom , že jsem si u známého varhanáře dal otevříti větrní 

 troubu a z ní skrze zvláštní plechové řešeto silný větrný proud na celá záda pustil. 

 Také při tom ukázaly se střídavé proudy velmi zřetelně. Nemohl jsem ale tuto zkoušku 

 dlouho vydržeti, poněvadž mne při teplotě ostatně jenom střední brzo všeobecný mráz 

 popadl. Ješlě jiná změna zařídila se tak , že jsem dal štětiny na plátno přišíti a pak 

 toto na dřevěné válce tak upevniti, že jistý způsob nekonečného kartáče povstal. Dal 

 jsem válce otáčeli a přiložil jsem záda, při čemž ale proud dle jednoho směru tak pře- 

 vládal, že jsem žádný protivný proud pozorovati nemohl, ačkoliv přesvědčen jsem, že 

 by se při nástrojích dokonaleji zřízených také pozorovati dal. 



Zkoušky tyto necht se přijmou jakožto příspěvek k místopisu kožního smyslu. 

 Přiznávám se, že nejsou ovšem ještě v takové rozsáhlosti a na lakovém množství osob 

 vyvedeny, jak to věc žádá; pročež rád přenechávám jiným, zvláště představeným 

 veřejných ústavů, nemocnic atd., opakování a rozšíření těchto zkoušek. Činím je na 

 to pozorný, že se jich v mnohých případech jakožto diagnostického prostředku uží- 

 vati dá a že tedy k obohacení fysikálního diagnostického ústrojí, jakož i k ustano- 

 vení rozličných koupelí sloužili mohou. 



O tabáku. 

 Od Emanuela Pnrkyně. 



Mimo druhy obilní a luskovité, k živobytí nejpotřebnější, poskytují nám nyní ze 

 všech pěstovaných rostlin hlavně vinná réva, tabák, káva a cukr nejvíce lahůdek, jichž 

 se všeobecně užívá. Pojednáme časem svým o všech těchto rostlinách, v článku tomto 

 chci čtenářstvu podali rozpravu o tabáku, jehož užívání každému z nás dostatečně jest 

 známo, méně ale zajisté přirozená povaha rostliny, z níž pochází, a způsob, jímž se ke 

 kouření a šnupání připravuje. 



S popisem rostliny této, nejprvnější to podmínky všeho kouření a šůupání, 

 počneme. 



Ona rostlina, z mžto nejvíce tabáku se dobývá (Nicotiana tabacum), jest příbuzná 

 s naším durmanem (panenskými okurkami), blínem a zemákem, kteréžto rostliny vesměs 

 do řádu lilkovitých (Solaneae) náležejí. 



