368 



vláda píírodoznalce Rey-a do Ameriky. Obsah zprávy jeho jest zkrátka následující. Je-li 

 půda lehká, čistá, drobivá a vlhká, lak že ji kořeny snadno proniknouti mohou, vyvinou 

 se listy velmi snadno a obdrží všude stejnou barvu, jako n. př. tabák ve Floridě, Mary- 

 landu, Massachussetsu a Havaně. Hrubá, těžká piida vytvořuje svraštělý, hrubý tabák, jako 

 n. p. v Missuri. Na tučné a pevné půdě jsou kořeny krátké a listy tlusté a tmavé, 

 jako n. p. ve Virginii. 



Tím způsobem oučinkuje fysikální povaha půdy na tabák. Ale ještě více oučin- 

 kuje lučební povaha její. Rey nalezl v půdě draslovilé ve Virginii, Tenessee a na 

 Missuri těžké tabáky, v písčité a prstnaté půdě Marylandu ale lehký tabák. Písčitá 

 a vlhká půda dává tuhý, silný tabák, půda u moře hořký, jako n. p. na Kubě a jiných 

 ostrovech. Mrvení ovčím hnojem má za následek štiplavý a smrdutý, mrvení kravským 

 hnojem ale velmi jemný a vonný tabák. Poněvadž hnůj hovězího dobytka mnoho 

 drasla obsahuje, oučinkuje takový hnůj také jako draslnvitá půda, a tabák má pak tučné, 

 těžké listy, kdežto koiiský hnůj, na draslo chudý, lehké listy vytvořuje a též zemi zky- 

 přuje. Těchto způsobů hnoje užívá se dle potřeby bud k docílení těžkého tabáku k šňu- 

 pání , nebo lekhého ke kouření. Mimo to musí se pole před severním a východním 

 větrem chrániti, an tabák málo zimy snese. K setí bére se v studených krajinách vždy 

 semeno takového tabáku , který již povětrnosti chladné uvykl , nikoUv ale semeno 

 z původní vlasti, poněvadž pak nejdražší odrůdy zakrní, tedy v střední Evropě se- 

 meno ze severní Ameriky, Uher nebo Francouzska. V zemích, kde tabák k nejhlav- 

 nějším předmětům obchodu nenáleží, může se zrovna do ouhoru seti, poněvadž se 

 tříletím mrvením uspokojuje ; jenom půda musí býti zkypřena. Po luskovinách se prý 

 nedaří, výborně ale po jeteli a okopávaných plodinách. Pšenice, po tabáku setá, daří 

 se lépe nežli po ouhoru, zvláště proto, že stébla tabáku státi zůstanou a pak po vyta- 

 hání kořenů se zaorávají. Nejlépe se ale daří tabák po taháku, a každým rokem na- 

 bývá pak lepších vlastností. V severní Americe poskytuje mimo to ten užitek, že příliš 

 bujnou půdu, zvláště po vypálení lesů, zmirňuje, tak že již po někohka letech všechny 

 polní plodiny nésti může, příliš chudou půdu ale zlepšuje Z toho poznáváme tedy, že 

 ačkoliv tabák jisté látky v půdě miluje, předce ledajakou půdou se uspokojuje, zvláště 

 béře-li se ohled na upotřebení jeho. Čeho však povždy nevyhnutelně požaduje, jest 

 neustálé ošetřování. Již setí jeho jest obtížnější, nežli u jiných rosthn. Poněvadž jest 

 tabák jižní rostlina a záhy růsli počíná, musí se v chladnějších zemích, aby nezmrzl 

 a předce hojných hstů doslal, již zpočátku března nebo nanejvýše v dubnu do ochráně- 

 ných záhonů zaseti, odkud se snadno přenésti dá. Semeno se dá nejdříve do vody, aby 

 klíčilo, až se ukazují bílé puntíčky, pak se prosypá s popelem a pískem skrze řešeto 

 do záhonů, a tam se přikryje vrstvou dobré zahradní půdy, k zalívání musí se bráti 

 konve s cedníkem a měkká, ne příliš studená voda. Záhon musí býti neustále přikrytý, 

 a teprva když mladé rostliny vyrazí, může se při slunci nebo při teplém dešti odkrýti. 

 V teplých zemích jest takové ošetřování ovšem zbytečné, ale i lam musí se buřeíi 

 z tabákového pole pilně pleti. Když rostlina tři palce výšky dosáhne a její stéblo 

 tloušlku vraního brku má, přesadí se do pole, což se v střední Evropě v prostřed máje 

 a zpočátku června děje. K přesazování lomu jest mnoho lidí potřebí. Na poli dobře při- 

 praveném táhnou se rýhy, které se příčně rozdělí, tak že pro každou rostlinu 18 čtve- 

 rečních palců místa zůstane; pak se do každého lakového místa rostlina pozorně zasadí, 

 a je-li příliš sucho, hned zaleje. Některé rostliny zanechají se v záhonech, aby se 



