369 



k il()>íizovátii na místo zahynulých upotřebili mohly. Čtrnácte dní po vysazení, když 

 rostliny již nové listy obdržely, okopají se a pejřavjta se pilně vyplení, což se opakuje 

 až ke sbírce. Za pět nebo šest neděl dosáhne tabák výšky 2 — 3 stř., a pak se špatnější 

 listy a květová poupata odříznou (vyjmouc u těch, které se na semeno nechávají a kleré 

 v záhonu ještě přes celou zimu ziistanou , anyt teprva v druhém roce zralé semeno 

 mají). Obyčejně vypuíí u listů nová květová poupata, ale i ta musejí se odstraniti, čímž 

 listy se pořád více a více sesilíiují. Poněvadž listy na též rostlině rozličné stáří mají, mu- 

 sejí se také v rozličných dobách sbírati. Nejdolejší listy, nazvané písečné (Sandgut), sbírají 

 se již ku konci července, vyšší listy, tak nazvané zemní (Erdgut), v prostřed srpna, nej- 

 hořejší a nejlepší listy cBestgut) sbírají se v září. V teplejších krajinách vyráží rostlina 

 ještě po sbírce výběžky z uzlů listních, ale ty se jenom u lepších druhů sbírají. Se- 

 brané listy naloží se na vůz velmi pozorně, aby se nezmolaly a nezkrčily; pak se na- 

 hromadí v stodolách ve způsobu senných kop. Listy se u prostřed kupy brzo zahřejí, 

 a pak se zase kupa přeloží, aby se všechny listy stejně prohřály čili vypotily. Ležením 

 tímto obdrží tabák tmavohnědou barvu, ačkoliv některé druhy, k. p. uherské a turecké, 

 žluté zůstanou. Potom se napíchají listy jehlou na silné nitě, tak že tvoří dlouhé řady 

 a suší se na povětří. Při tom se musejí žebra, nikoliv ale listy, propíchnouti, a jeden 

 list musí od druhého poněkud vzdálen býti, aby mělo povětří všude přístupu. Jak mile 

 v podzimku deště nastávati počnou, sestaví se listy v okrouhlé kupy, v nichž všechny 

 listy vodorovně leží, tyto kupy pokryjí se prkny a obtíží se kameny. Vysušené listy 

 táhnou nyní do sebe z vlhkého povětří zase vláhu, stanou se měkkými a hladkými. 

 Je-li povětrnost příliš suchá, přistaví se kotle s vařící vodou, aby se pára z ní do ta- 

 báku vtáhla. To vše se děje pod kůlnou a trvá až do konce ledna. Listy tak při- 

 pravené sváží se na konci u špičky slámou ve svazky, a přicházejí tak do dílen. V díl- 

 nách podrobí se tyto svazky ještě jednou poceni, seřadí se totiž zase v kupy a bedlivě 

 se obracují. 



Toto jsou hlavní přípravy tabáku; jakých lučebních proměn při tom listy trpí, 

 není dosaváde proskoumáno, poněvadž se jenom prodajný tabák skoumal. Jiných přísad, 

 jako n. p. medu, cukru, povidel ald. neužívá se, toliko ledku, v němž se tabák někdy 

 moří, aby lépe hořel. Dle povahy listu rozhodne se pak , zdali se má použíti k šňu- 

 pavému nebo kuřlavému tabáku, anebo k cigárám. Listy, které se berou ke kuřlavému 

 tabáku, rozkrájejí se jenom nebo vypředou se v dlouhé provazy. K cigárům se béřc 

 větší, zvláště přikrojený list, a do toho se buď rukou bud mramorovým válcem jiné 

 menší listy a žebra zaobalí. Svrchní list jest aspoň na koncích klihovou látkou namazán. 



Tabák šíiupavý požaduje více příprav. Suché listí semele se nejdříve na zvlášt- 

 ních mlýnech, a pak se do prachu přimíchá bud zelená skalice (Eisenvitriol) a tříslo- 

 vina (kyselý tabák), anebo salmiak (alkalický tabák). Při tom se ovšem užívá velmi 

 mnoho způsobů míchání, a každá dílna má své zvláštní tajné recepty. Tolik o sázení 

 a připravování tabáku. 



Obrafme se nyní k zeměpisnímu rozšíření jeho a k proměnám, které následkem 

 všelijakých okolností utrpěl. Původní vlast tabáku jest Amerika, a sice jižní, ačkoliv 

 se nyní i v severní Americe výborně daří. Také s ohledem na tabák může se roze- 

 znávati severní, střední a jižní Amerika. V severní Ameiice náleží pěstování tabáku 

 k nejdůležitějším odvětvím polního hospodářství, a veliká péče se mu tam věnuje. Nej- 

 lepší odrůda jest žlutý, zasladlý, lenkoliítý tabák marylandský; k němu se nejvíce 



24 



