375 



O povetrnosti. 



Od Dr. V. Kun eše 



V, 



Započali jsme rozjímání svá o úkazech v paiokruliu našem rozbíráním tohoto ve- 

 likého stroje povělrnosti. Tu přede vším poznali jsme teplo co nejhlavnější páku, 

 která celým slrojem ne-li výhradné, aspoň z větší části hýbe. Z tepla odvodili jsme 

 oslalní dva, neméně díiležité úkazy, loliž větry a sraženiny. Tyto však zase u veliké 

 iniře zpět na leplo působí, jak to nepravidelnosti jeho ukazují. Chccmet seznati i tento 

 \liv, abychom velikolcpý pohyb celku tím snadněji mohli přehlídnouti. 



I bez hlubšího skoumáiií věci každodenně přesvědčili se můžeme o působení za- 

 iiiračenosli nebe na teplotu. Když n. p. v letě jitro jest tiché a jasné, velmi rychle vy- 

 stoupí teplota v několika hodinách ; udělají-li se ale potom oblaky, které paprskům slu- 

 nečním proniknouti brání, teploměr jen málo vystupuje, ano i padá, ještě dlouho před 

 časem , v který obyčejně teplota nejvyššího stupně dosahuje. Naopak pozorujeme 

 rychlé vystupování teploměru, když po jitru pošmourném slunce najednou vyrazí. 



Napřeli lomu když v zimě "nebe posud jasné najednou se oblaky potáhne, na- 

 stoupí rychlé vystupování teploty, která pak zase znamenitě klesne, jak mile oblaky zmizí. 



To, co zde o jednotlivých pádech zmíněno, ukazuje se také v průměru při delších 

 pozorováních. Vyhledáme-li v jednotlivých měsících prostřední teplotu zcela jasných a zcela 

 pošmourných dnů, nalezneme mezi těmito veličinami znamenité rozdíly. V zimě totiž 

 budou pošmourné dni o více stupťiů teplejší, v letě o více stupíiů chladnější nežli jasné. 



Rozličnost vlivu zamračenosti nebe v obojím počasí dá se velmi snadno vysvětliti. 

 V letě totiž lak jako v zimě vydává ze sebe země částku tepla od slunce obdrženého, 

 lo však, co přijímá, obnáší mnohem více, nežli to, co vypouští. Jsou-li tedy přímí 

 paprskové slunce od oblaků zadržováni, jest zahi-íváni slabší a teploměr padá. V zimě 

 zas jesl větší ucházeni nežli nabývání tepla, a poněvadž oblaky zadržují ucházející 

 leplo ano i nazpět k zemi je srážejí, teplota se zvyšuje. K tomu i ta okolnost přistu- 

 puje, že v zimě sražené páry nob oblaky nalézají' se u výšce mnohem menší nežli 

 v letě, což rovněž mnoho přispívá k vysvětlení rozličného působení zamračenosti nebe 

 na teplotu. 



Klesání teploty, jaké v letě při pošmourném nebi se jeví, ještě zvětšováno bývá, 

 když spolu i prší. Nebof pak nejenom spousty vody, s vyšších studenějších vrstev 

 parokruhu padající, dolejší teplotu potlačují, nýbrž opělným odpařováním se vody páry 

 vzhůru vystupující velikou část tepla v sobě utajují, již ubírají půdě a spoustám vzduchu 

 s ní se stýkajícím. Proto takové dni, v které silně prší, jakož bývá při bouřkách, při- 

 nášejí obyčejně znamenité ochlazení povětří. 



Zvláště nápadně jeví se tento vliv jasnosti nebo pošmournosti nebe na teplotu 

 mezi obralníky. Tam, kde polední výška slunce v běhu roku mnohem méně se mění 

 nežli v našich krajinách, hlavně deště způsobují chod teploty od našeho naskrze se 

 uchylující. Když totiž slunce nejníže stojí, tedy na severní polokouli v prosinci 

 a lednu, v ten čas jest teplota nejmenší. Zároveň s vystupováním slunce vystupuje 

 i teplota, i měla by tak dlouho růsti, dokud by slunce nedosáhlo nadhlavníku. A však 

 ještě dříve, než toto se stane, počnou deště, teplota klesá, a teprv později, když slunce 

 vracejíc se na jižní polokouli od temene se vzdaluje, nastane nové přibývání teploty 



