o82 



Velmi časlo jest v (omlo křemtiip oboažeu kyz, který laké ve velikých peckách, iiěkdy zvící hlavy, 

 v tuze se vy»ky(aje a teprva v tOtém sáhu poč/ná. 



Celý soujem luiišf jest proniknot roztokem skalice zelené, která ua všech haldách hojné vy- 

 kvétá a k nmčiému děláni sádra (k mrveni; se potřebuje. 



Pod ložištěm objevuje se nejdříve slidnatá rula s kulatými peckami drobnozrných shluků kře- 

 mene a živce, s malou přimišeninou Amfibolu, pak následuje teukolupeuná rula s malými slojemi vápna 

 s přiraišeným hadcem (Ophicalcit), která doleji stává se bohatší na křemen. V jedné z vápeu- 

 ných sloji nalezl Vr. Petters pecky zrnité stéblového Grammatitn (skoro průhledné bílé a zelenavé 

 šedé odrůdy Amfibolu) s krásné vyhlacenymi sloupky. Též kyz se ve vápenci nalézá. Dolování, 

 pro množství vody obtížné, děje se na třech horizontech, z nlchžto nejdolejší jest utopen, ješto 

 tři malé parní stroje, které v každé minuté 66 krychl. stř. vody 133 stř. vysoko zdvihají, vodu 

 sotva při nynějším stavu udržují. Tlak kamení v jamách jest velmi znamenitý a dá se jenom 

 ohromnými podporami přemoci, což jenom v blízkosti Šumavských lesů s ohledem na výtěžek s ja- 

 kýmsi prospěchem provésti se dá. 



Vytěžují se tři odrůdy tuhy, a dvě z nich, jakož 1 jeden rafinat, přicházejí do obchodu. 

 Větší díl této tnhy jde do Angličan, kdežto české tuhy k natírání železa se používá. 



Doly u Hůrky a Mokré mají mnohem méně vody a čistější tuhn, ačkoliv sloje tamějšl jsou 

 slahšl. Jan Krejci. 



O jednorožci. 



Již od nejstarších dob až do nynější zmiňuji se spisovatelé a cestující o jednorožci. Nic- 

 méně pochybuje se o tom, že by takové zvíře žíti mělo, a staví ce do jedné řady s ptákem no- 

 hem , foeuixem a jinými báječnými zvířaty. Přírodozpytec a orientalista John Wllhelm vou 

 Húller vydal ale zvláštní spisek (Das Einhorn. Stultgardt 1833), kde z dějepisného a přírodo- 

 zpytného stanoviště na základě starých zpráv a pomníků , dle výpovědí hodnověrných svědků, jakož 

 i vlastních zkušeností dokazuje, že jednorožec skutečné žije. Nejstarší vyobrazení jednorožce nalézá 

 se na egyptských a persopoUtanských pomnících, kdežto má podobu osla. 



Též sv. písmo zmiííuje se o jistém zvířeti Hem, které bylo rychlé (Mojž. 4. hl. 23, 23), silné 

 a rohaté (Mojž. 5 hl. 33. 17., a žalmy 93 hl. 11.), divoké (Iliob 30, 9 — 13), lité (Žalm 33, 33), 

 k hovada příbuzné (Hiob 39, 9 — 13.; Žalm 39, 6. Jes. 34, 7), a Mňller dokazuje z důvodů Filologi- 

 ckých, že nemohlo jiné býti, nežli jednorožec, jakož i skutečné v starém řeckém překladu (Septua- 

 ginta) /lovnxéfuK t jednorožec se překládá. Nejstarši zprávu řeckou podává Ktesias (ludika c. 3.), 

 který žil 400 let před Kr. u dvora Perského krále Artaxeria Mnemoua, a popisuje jednorožce co 

 zvíře k oslu podobné. Aristoteles popisuje loto zvíře pod jménem Oryx, ačkoliv bezpoch}by jeho zpráva 

 na nějakou sajhu se vztahuje. Aelian (Hist. animal. XIV. V. 20) popisuje jednorožce velikosti koně 

 pod jménem Kartazonos, vlast jeho byla prý vnitřní Indie. Totéž uvádějí Plinius ve své Hist. nat. 

 6, 31., kdežto jmenuje to zvíře mouoceros, a řecký básník Philes z Ephesu, z první polovice 14. století 

 (a^ípKiúojv ióióxr,toí, o vlastnostech zvířat). Římský šlechtic Lndovicos Bartema, který cestoval 

 v Asii a svůj cestopis r. 1511 vydal, popisuje dva jednorožce, kteří v mí-stě Mekka jemu ukazo- 

 vány byly. Podoba jejich byla jelení. Též španělský lékař Garcia ab Uorto, který v 15. století 

 dlouho žil v Indii, zmiňuje se o jednorožci. 



Důležité jsou obrazy jednorožce, ua skalních stěnách předhoří Dobré Naděje od Hottentotů 

 vyvedené (Sparrmann, voyage au ťap etc, Paris 1787), a zprávy Zelaudské společnosti nauk ve Vlis- 

 síňkách, 1792, kdežto na základě velmi hodnověrných svědků jednorožec, na předhoří Dobré Naděje 

 zabitý, se popisuje. Bylo to zvíře dvojkopylné, ale mělo podobu koně. Též Angličan Barrow 

 a jiní uvádějí jednorožce co žijícího v Africe. Znamenitý cestovatel Riippel a konsulární agent 

 Fresnel sebrali tež zprávy o jednorožci v Africe, a popisují ho co mohutné zvíře (6' dlouhé, 6' vysoké 

 a 4' široké) s tlustými krátkými nohami (1'.' dl.), se sporými štétinatjřmi chlupy a pohyblivým, 



