6 
již Laplace, jeden z nejgeniálnějších hvězdářů, vystavil, na jednotě sluneční soustavy, 
jejíž vytvoření Laplace za jednoduchý výsledek sil mechanických považuje. © Zprvopo- 
čátku byla celá sluneční soustava jediným tělesem, ohromnou koulí, snad z plynné látky 
složenou. V této kouli, která již tenkráte od západu k východu kolotala, sestředilo se 
nejdříve pevné jádro, nynější slunce, kolkolem zůstal ale nesmírný parný obor, který 
se následkem odstředivosti u rovníka vždy více nahromaďoval. Zponenáhla chladnul po- 
vrch více a odděloval se v několik soustředních vrstev, které konečně podobu soustředních 
kruhů, asi tak jako nyní na Saturnu pozorujeme, obdržely. Jistou vnilřní příčinou, musila 
se rovnováha v těchto kruzích zrušiti, kruhy se roztrhly a shlukly se v jednotlivé kulaté 
kusy, nynější planety, které i hned pro. větší odstředivost zevnitřních částí kruhových 
kolem své osy otáčeti se počaly. 
Planety, a tedy také naše země, byly zpočátku též docela plynné nebo kapalné, 
otáčením kolem své osy sploštily se u točen a obdržely svou nynější podobu. Hustnulím 
původní plynné směsi, Z níž země povstala, vyloučila se konečně hmota v trojím sku- 
penství: jádro obsahovalo látku pevnou, druhá vrstva kapalnou a třetí vrstva plymnou. 
Tím uvolnilo se nesmírné množství vázaného tepla, anoť vždy, kdykoliv jistá látka z řid- 
šího skupenství do hustšího přechází, ono. teplo se vypouští, které k udržení řidšího 
skupenství potřebné bylo. Země byla dle toho v jisté době žhoucí ohnivou koulí, a právě 
prahory jsou prý výsledkem této doby. 
Nedá se upříti, že mnohé vlastnosti prahor s touto domněnkou dokonale souhlasí. 
Předně jsou prahory z veliké části složeny z balvanů, nikoliv ale z vrstev, veliká část 
složiva jejich dá se dosaváde v žhoucích pecech uměle vytvořili; za nejpodstatnější důvod 
však bývalého žhoucího, stavu země považuje se ten úkaz, že lepla od povrchu země 
k vnitřku vždy přibývá, načež teplota v hlubokých dolech a sludních, horká vřídla ze 
země se prýšlící a přede vším sopky patrně ukazují. Dle mínění mnohých jest tedy by- 
dliště naše na povrchu země jenom tenká skořápka oné bývalé žhoucí zeměkoule, která 
na povrchu již vychladla a pořád dále do vnilřku se ochlazuje. K dotvrzení toho uvádí 
se dále ještě, že v starých dobách celá země stejné, na obratníkovou Floru upomínající 
rostliny, jak blíže u točen, tak i u rovníku chovala, neb zbytky jejich ve vrstvách ka- 
menného uhlí souhlasí jak na Špicberku a Gronii, tak i v Africe a Indii, Úkaz ten dá se 
jen tím vysvělliti, že celá země byla stejně teplá a to mnohem více nežli nyní; teplo toto 
nemohlo ale pro nezměněné postavení slunce z tohoto pramene, nýbrž muselo zé země 
samy pocházeli. Z původně žhoucího stavu vyplývá samo sebou, že v první té době žá- 
dného tvorstva na zemi býti nemohlo, a skutečně nenalezáme ani nejmenší stopy zvířat 
nebo rostlin v skalách prahorních, kdežto přece v novějších útvarech nesčíslné jich 
množství se vyskytuje. Že však zponenáhla země tak dalece vychladla, aby na ní voda 
v kapalném stavu obstáli mohla, následuje též z mnohých úkazů. © Přemnohé vrstvy zem- 
ské, které zlěsna s prahorami souvisí a léž žádných skamenělých tvorů neobsahují, jakož 
i povaha mnohého prahorního kamení, přede vším křemenu, který nižádným spůsobem 
dle nynějších zkušeností v ohni povstati nemůže, dosvědčují tuto okolnost vůčihledě. 
Bylať tedy země už v pradobě pokryta vodou, ovšem velmi teplou, a obor vzdušný 
© naplněn parami, výminky to, pod klerými sice pevné kamení se usazovali může, žádné 
zvíře neb rostlina ale neobstojí, 
První tenká kůra zemská podléhala mnohým převratům; buď snad, že tekutá pod 
ní směstnaná hmota čas od času ustydlou vrstvu prolomila a částečně překotila, buď 
