7 i 
že nestejně tuhnoucí hmota nepravidelně se ukládala, buď snad, jak někteří myslí, že 
měsíc svou přítažlivostí podzemní tekutou hmotu skrze tenkou vrstvu zdvihal, jako dosa- 
váde vodstvo mořské za sebou potahuje. 
Pozorovatel prahor pozná v každém pohoří přerozmanité takové převraty, jejichž 
zevrubné popsání již náleží k nesnadným úlohám zeměznalce, tím více výklad jejich původu. 
Podotknutými převraty povslaly snad také první ostrovy, první počátky pevnin 
nad hladinou mořskou, 
V Čechách povstaly tři takové ostrovy (viz přilo— (Obraz 1.) 
žený výkres, obr. 1.): největší zaujímal nynější Krušné 
j 
ostrov obsahoval nynější Orlické hory a skupení Sněž- 
níka v Čechách, Moravě a Slezsku, třetí ostrov pak skládal 
se z nynějších Krkonoší, Jizerských, Lužických hor a Je- 
štědu. Uvnitř v Čechách prostíral se záliv mořský, sou- 
vislý s otevřeným mořem třemi průlivy, jedním sever- 
ním, kudy nyní Labe ze země vytéká, druhým seve- 
rovýchodním mezi Trutnovem a Náchodem, třetím východním u prohbí, kudy nyni že- 
leznice z Čech do Moravy vstupuje. Krajina zálivem zatopená jest nyní tak ostře na- 
značena vrstvami z moře usazenými, na skameněliny bohatými, že se hranice její na 
obšírnější mapě zevrubně udati dají. 
Pokud již prahory zprvopočátku nad hladinu mořskou vyzdviženy byly, nejsou 
nikde novějšími mořskými vrstvami pokryty, nýbrž jenom rašelinou, ornicí a více méně 
bujným zrůstem, nebo strmí holé a lysé nad nižší krajinou. Již z té příčiny musíme 
je tedy za starší pokládati nežli všechny usazeniny mořské, které nyní co pískovcové, 
břidličnaté neb vápnité vrstvy zem daleko pokrývají. 
V prahorách českých převládá rula (Gneuss) daleko nad ostatní horniny. V složivu 
svém (křemen, živec, slída) podobá se docela k žule (Granit), sloh jest ale deskovitý, ně- 
kdy jako vrstevnalý, kdežto žula jest vždy zrnitá. Na rule spočívá palrně co novější 
útvar pásmo svoru (Glimmerschiefer), hlavně ze slídy a křemenu složeného, a na tom 
konečně spočívají hlinité břidlice, které se již od některých břidlic novějších útvarů 
rozeznati nedají. Žula tvoří jako jádro hor, ačkoliv často s rulou mnohonásobně se 
střídá a i jiné horniny proráží. 
V tomtéž pohoří mají desky nebo vrstvy ruly, svoru a břidlic jeden a tentýž 
směr, a tím právě ustanovuje se pohoří co skutečný celek. Veliký prahorní ostrov, jenž 
Krušné hory, Smrčiny, Šumavu a Českomoravské hory obsahuje, není však jediným cel- 
kem, jako z jednoho ulití, nýbrž musí se v něm jak zeměpisně tak i zeměznalecky čtvero 
pohoří rozeznati. Jiný směr jest v česko-moravském pohoří (severní), jiný v Šumavě 
(severozápadní), jiný ve Smrčinách, jiný v Krušných horách (severovýchodní). 
Obratme zřetel svůj k slohu jednollivých těchto pohoří, a sice nejdříve k nej- 
většímu z nich, k Šumavě *). 
Šumava tvoří dosti pravidelný val na západní straně české, příkřeji padá k Ba- 
l 
ý 
hory, Smrčiny, Šumavu, jižní Čechy, část Rakous až 
po Dunaj a česko-moravské hory, druhý mnohem menší 
14 
*) Lonského a letošního roku skoumalo oddělení říšského geologického ústavu toto horstvo pod vedením 
horního raddy p. Jana Čížka, z jehož zprávy (Jahrbuch der k. k- geologischen Reichsanstalt 1854 
N. 2.) zemězpytné udaje zde uvedené, jsou čerpány, 
