21 
Ostatně mohlo by každoroční se nayracování této nemoci konečně révě předce 
škoditi, neb dle pozorování Jamesa Forrestera v okolí Oporta v Portugalsku měnila vinná 
šťáva při nemoci předce svou povahu, neb v dřívějších lelech dalo 7—9 pinet vína 
pintu kořalky (brandy), r. 1853 bylo ale k tomu 10—12 pinet potřebí. Tentýž pozo- 
rovatel udává laké; že kvašení meštu v onemocnělých vinohradech mnohem dříve za- 
číná a se ukončuje, nežli v zdravých vinicích. Vinný kámen usazoval se z vína one- 
moenělých hroznů r. 1853 v mnohem menší míře nežli dříve, za to byly ale husté kva- 
snice (gross lees) zvláště dobré a bylo jich ještě jednou tolik, nežli při zdravém víně. 
Jesti patrno, že tyto rozdílnosti již v hroznech původ svůj míli musí, a zdá se, jakoby již 
v bobulích zvláštní proměna se dála, která teprva po vytlačení meštu dílise má. Snad se 
kyselina jenom dílem vyvine, načež mdlá chuť hroznů a sporé usazování vinného ka- 
mene, jakož irychlé kvašení poukazuje. Kdyby se tento nepravidelný lučebný pochod 
v hroznech častěji opakoval, mohl by ovšem konečně i na zrůst rév vlivu míti, což by 
snad rozčilením zrůstní síly se jevilo a menší úrodnost za následek mělo. 
Požívání nemocných hroznů považovali někteří za škodlivé, jiní zase za neškodlivé. 
Mohl podotýká na to, že by v prvním případu zajisté v jižní Francii, kde vinná nemoc 
zuřila, mnoho z vína onemocnělých lidí bylo býti musilo, čehož ale nebylo. Zdá se tedy 
skutečně, že požívání nemocných hroznů není škodlivé, což se ale nevztahuje na nedo- 
zralé nebo již shnilé hrozny, které beztoho jako nedozralé a shnilé ovoce nezdravé jsou- 
Obrálíme se nyní k plísni, která při léto vinné nemoci vždy se objevuje. Ze- 
vrubná známost této plísně jest nejenom z toho ohledu důležitá, že v úzkém spojení 
jest s nemocí samou, nýbrž i v botanickém ohledu má některé zajímavé zvláštnosti. 
Jak jsme již podotkli, pozoroval nejdříve Angličan Berkeley vinnou plíseň, nepo- 
znal ale celý život její; pak ji popsal r. 1851 jistý Dr. J. Crocg v Brusselu, a sice v roz- 
sáhlejší míře, ale s příliš malou zkušeností, tak že jeho vyobrazení pro nedokonalou zná- 
most ústrojnosti plísní k potřebě nejsou. V Italii byla zřízena zvláštní komisse k ze- 
vrubnému vyskoumání vinné nemoci, a Dr. Zanardini a prof. Visiamni vyznamenali se 
zevrubnými popisy. Také slavný mikroskopista Amici ve Florencii obíral se horlivě s tímto 
předmětem, taktéž mnoho Francouzů, ačkoliv k pravému výsledku nedošli. Prof. Mohl 
z Tůbingu zdržoval se r. 1852 a 1853 v Italii a Švýcařích, kde se mu naskytla příle- 
žitost k mistrovským studiím jeho, jež v botanickém časopisu svém uveřejnil. Mnohý 
se bude divili, že vyskoumání tak jednoduché rostliny tolik namáhání stálo, ačkoliv 
v nesčíslném množství se vyskyluje. Nebudeme se lomu ale divili, povážíme-li, že jest 
rostlinka přemalinká a útlá a že k -tomu náleží zvláštní zběhlost a rozsáhlá zná- 
most plísní, poznati sled zponenáhlého vyvinování, které v rozličné době a v roz- 
ličných tvarech se jeví. 
Že Oídium Tuckeri zvláštní, dříve neznámý druh jest, dokázal Mohl dostatečně, 
ačkoliv Guerin-Maneville tvrdí, že souhlasí s dávno známým druhem Oidium leucoco- 
nium, které na jiných rostlinách roste. Mohl však dokázal, že Oidium Tuckeri jenom 
ma vinné révě roste, že ale na jiných rostlinách podobná plíseň sé vyskytuje. 
Podáme zde vývin této plísně dle Mohla v krátkém sestavení. K poznání prv- 
ních počálků léto plísně musí se skoumati nahoře podolknuté vláčky na mladých prutech 
nebo bobulích, lisly se k tomu nehodí. Vláčků takových nesmíme se ale nikterak do- 
tknouti, poněvadž se útlá plísní vlákna ihned zruší, nýbrž pokožka prutu nebo bobule 
musí se pozorně i s plísní odloupnouti a pod drobnohled položiti. Spatří se pak, že ze 
