22 
středu tenká vlákna paprskovitě se rozbíhají a pérovitě fózvětvují (obr. 1). Vlákna 
(Obr. 1.) (Obr. 2.) 
tato přiléhají zlěsna k části rostliny, na které 
se nalezají, a na jednotlivých místech pozo- 
rují se pod plísní malé hnědé skvrny. Toť 
jsou právě místa, kde plíseň s pokožkou révy 
nejúžeji souvisí. Vlákna plísně jsou totiž dulé 
vaky kalnou šťávou naplněné. Na jistých mí- 
stech obdrží vaky tyto bradavičnaté výrůstky, 
k pokožce pevně Inoucí (obr. 2.). Onen díl 
pokožky, ku kterému taková bradavka přilne, 
odemře, obsah její zhnědne a také doleji položené pokožní buňky se ruší. Tyto brada- 
vičnaté výrůstky jsou tedy vlastní příčinou vinné nemoci, neb také na bobulích ruší se 
pokožka tímtéž spůsobem. Odemřením pokožních buněk zastaví se zrůst kůže na bo- 
buli; rostoucí maso uvnitř nemá více místa, kůže pukne a známky nemoci nahoře 
podotknuté se objeví. Ponejprvé pozoroval Dr. Zanardiní v Benátkách toto škodlivé 
ústrojí plísně, blíže vyskoumal je ale Mohl a vyvrátil mínění prof. Visianiho, že bradavky 
do buněčného tkaniva révy vnikají. Plíseň vinná zůstává vždy na povrchu révy, v tom 
souhlasí pozorování Mohla, Forrestra a Dr. Crocga. 
Čím starší jest plíseň, 
lím více rozšiřuje se na po- 
vrchu révy a tím více se roz- 
množují hnědé skvrny, bra- 
davkami spůsobené. © Vlákna 
plísně proplétají se a zakryjí 
konečně zelenou barvu révy 
jako bílým práškem, přiléha— 
jíce ztěsna k pokožce. Po- 
zději vyzdvihnou se některé 
větvičky nad pokožkou (obr, 
3.) a rozeznávají se od při- 
lehlých vláken © klínovitým 
koncem, v němž štáva svelmi < 
drobnými zrnky jest obsažena. 
Kyjenosné tyto větvičky pro- 
dlouží se ještě, obdrží uvnitř 
několik příčných stěn, a potravní šťáva (Protoplasma) nahromadí se v nejhořejší buňce ; 
