„ ŽIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejči. 
Číslo 2. Ročník třetí. Únor 1855. 
Vychází měsíčně po dvou arších. (Cena pro údy Matice obnáší ročně 1 zl. 30 kr stř., pro odběratele 
ostatní ročně 3 zl. stř. Předplacení přijímá se v kanceláři p. J. U. D. Jos, Fryče, v, Jindřišské ulici 
č. 900 — II., pak u domovníka v musejním domě, kdežto se čísla vydávají. Zasílá se také poštou. Po- 
štovné obnáší ročně 36 kr. stř. : 
Láska mateřská u živočichů. 
Sepsal Dr. Ed. Gréger. 
1. 
Jak často divíme se zvířatům, pozorujíce ú nich činy, kterým jakýsi rozmysl, ja- 
kýsi úsudek upříli nemůžeme. 
Má-li zvíře skutečně rozum, má-li duši, k lidské poněkud podobnou a snaď pouze 
dle stupně vyvinutosti a pokročilosti rozdílnou, nebudeme zdé rozbírati ; to však myslím 
nikdo'upírati nebude, že se nalezají u zvířat mnohé city k lidským citům eo bá 
často vyvinutější, mocnější a hlubší nežli u mnohého člověka. 
'Kdož sobě nepřipomene známou věrnost psí, vděčnost a oddanost zvířete tohoto 
k jším svému ; kdož nezná náklonnost, ať nédím přátelství mezi zvířaty sobě zvyklými? 
Psík, u jedné peci s kočkou vychovaný, zapomíná přirozený hněv svůj na pokolení ko- 
čičí a zamiluje sobě družku dětských her tak velice, že smutně chodí a bolestně. po ní 
kvílí, jak mile od sebe je odloučíš. Jak známé jsou četné příklady, že pes, pána svého 
smrtí ztrativ, na hrobě jeho bez jídla a pilí leže v žalosti život svůj pote Podobné 
povídá se o koni, ba též o Ivu a jiných zvířatech, 
ll Nejmocnější však ze všech citů, a po celé říši živočišstva rozšířený jest Zajisté 
cit lásky mateřské, cit to tak mocný a všeobecný, že řídké výstupky proti němu; "jakó 
"jest vražda vlastního plodu, tak nepřirozené a strašné jsou, že se. příčiná“ jejich 
u'zvířat pouze ve velkém odchýlení se od stavu původního, přirozeného hledati “nusí. 
Neznám žádného zvířete, které by v divokém, přirozeném stavu tiládě své Vraždiloj“ jako 
to někdy vidíme m. p. u domácích prasat, kóček, neb u bílých, v klecích chovaných myší, 
"Pohlédneme-li však blíže k úkazu tomuto, shledáme, že zvířata tato víče mláďat 
rodívají nežli v stavu divokém. To nalezáme u všech zdomácnělých zvířat, jako u sle- 
pic, husí, holubů, psů, koček, králíků atd. I myslím, že zvířata táto někdy více mláďat 
irodí, než vykojiti a vyživiti mohou; a lu se stává, že matka proto několik ze svých 
mláďat zavraždí, aby alespoň ostatní vykojiti a na živu udržeti mohla. Kdyby tomu ne- 
bylo: tak, proč se stávají vražedlnicemi právě jen matky, které ponejprv neb“ podruhé 
Iporodily, které jsou slabé a na mléko chudé? proč vraždí jen nejslabší a nejměnší ze 
| svých mláďat, a proč ne všechny? — A 'tak vidíme“ v tomto na okó "tak ukrultém 
-a nepřirozeném činu opět jen mocnou lásku mateřskou ! dě deda Na nibor 
Živa. 1855. 3 
