37 
z pěti mladých a ze staré lišky záležející, vylezla z tmavých doupat na výsluní a baví 
so bezstarostně a vesele na měkkém mechu. — Snadno jim býti veselými, neboť kolem 
nich viděti peří, kůstky; ba i celé ještě částky bohaté, chutné a skvostné tabule, — 
zbytky po nešťastných slepic, jež byla liška v dnešní noci s nebezpečenstvím života 
ukradla, aby mláďatům svým dobré uspořádala, snídaní. — 
S jakou chytrostí mnohé zvíře mláďata svá často ukrýti umí, dosvědčuje mezi 
jiným následující událosť. 
Před osamělým, skoro uprostřed lesů postaveným otcovským mým domem leží 
malá zahrádka, škola to pro stromy ovocné. Již po mnoho let přinášívá zaječice, aneb 
v řeči myslivecké ramlice, mláďata svá do ohražené zahrádky, vyhledavši sobě některou 
díru v plotě. „Po celý den neukáže se chytrá matka u mláďat svých, jak mile ale noc 
nastane, přikrade se pozorně a napájí dítka svá. —  Kdož medle pověděl zvířeti tomuto 
tak bázlivému o bezpečnosti v ohražené zahrádce ? kdo vyložil mu, že chytrá liška v tak 
blízkém sousedstvu člověčím nejméně hledati bude mladá zajíčata ? 
Ještě jiné Isti užívá zajíc, aby nepřátele odvedl od hnízda svého. Nikdy totiž 
neběží přímo do pelechu, nýbrž zmate napřed všelijakými oklikami svou stopu, a jedi- 
ným, pak skokem do lože svého se vrhne. 
Kuna lesní mívá mláďata svá na stromě v teplém pelechu' ukryté. Aby však pes, 
liška, aneb jiní nepřátelé skrýš její nalezti nemohli, nechodívá kuna přímo ke stromu, 
na němž se její mláďata nacházejí, nýbrž vždy na vzdálený od hnízda strom vylezši od 
větve k vělvi skáče, až do hnízda svého se vrátí. 
Slušno zmíniti se také o opici, jejížto láska k mláďatům tak veliká jest, že se 
stala příslovím pro lásku přílišnou, až nerozumnou a dítěti záhubnou, neboť se tvrdí 
o opicích; že někdy tak vřele a vášnivě mláďata svá celují, až je v loktech svých udusí. 
I ten lenochod, zvíře to bídné a přežalostné, povahy nad míru lenivé a netečné, 
předce tak velikou láskou mateřskou jest jat, že sobě neobtěžuje mládě své ustavičně na 
zádech nositi a je živiti. Mimo hlad jest láska k mláděti jediný cit, jenž omrzelým tímto 
živočichem poněkud pohnouti dovede. 2 
Obrafme se nyní k jiné třídě živočišstva, k opeřeným obyvatelům lesů -a hájů, 
k líbezným pěvcům stinné doubravy, k smělým poutníkům do zemí zámořských — ke ptactvu. 
-0 „ Kdož nepozoroval ještě kvočnu s kuřátky? (Celé studium psychologie: zvířecí: 
leží již v jediném tomto pozorování ! 
-7 Konečně odměněna jest péče a práce'pilné hospodyně! vajíčka pod kvočnou se 
proklubávají, jedno mládě po druhém vylézá z vápenitého žaláře, v jehožto tajném, úza- 
vřeném lůně, podivnou silou tvořivé přírody, z několika tekutin, pouze teplem těla pta- 
čího vzbuzeny, v krátkém čase vyvinují se blány, ústroje, oudy a konečně dokonalý 
nový lvor. 
i V kukani hemží se nový čilý život, celé hejno mladých tvorů pohybuje se pod 
křídlama starostlivé matky. Tato konečně po dlouhém dobrovolném uvěznění těší se 
z odměny trpělivosti své — ona ponejprv vyvádí mladou, vesele pištící rodinu svou. 
"Vede je ven do dvora na zlaté, teplé sluníčko, jež mladí tvorové ponejprv spa- 
třiti mají. Starostlivě obíhá kol hejna novorozeňátek svých, různými hlasy je volajíc, 
napomínajíc a varujíc. Náhodou ji potká domácí pes, — a hle! kvočna, která tak ve- 
lice se ho bávala a tak často s ouzkostlivým křikem před ním prchávala, když z nově 
