48 
Budějovská silnice s řadami „svých topolů vystupovala napravo podé mnou mezi les- 
natými vrchy a vinula se k městu. Silnice tato, jakož i dědiny a dvorcé po strá- 
ních a v údolích rozseté, běložluté vlájící obilí na polích a živě zelené louky, kol 
kolem pak šeré a u větší dáli modrající se lesy, lo vše spojilo se v půvabný utěšený 
obraz, jakýž divá, lidskou mocí nezkrocená příroda nikdy poskytnouti nemůže. Mne 
aspoň, ačkoliv jsem rozličné romanlické, skalnaté a lesnaté krajiny viděl, nikdy neza- 
jímá sebe krásnější ale liduprázdná krajina tak, jako oživená, kde divočejší a bujnější 
zrůst jen na hory se obmezuje, v dolině ale vzdělaná půda s malebným skupením hájů 
a sadů se střídá. Kráčeje dále podle polí spatřil jsem při cestě tak mohútný jesen, že 
jsem s podivením několikkráte si jej obešel. Byl to strom -tak silný, jako nejsilnější 
dub, výška pak byla též znamenitá. Kořeny plazící se po tvrdé skále podobaly se 
takřka ke kovovým pramenům, kterážto podoba ještě tím se zvýšila, že byly „pokryty 
žlutorudým lišejníkem. Kmen taktéž zbarvený měl více nežli 5 střevíců v průměru, 
a rozděloval se ve výšce 12 slř. ve dvě větve, z nichž každá ještě 3 stř. v průměru 
měřila. Byl to největší jesen, jejž jsem kdy spatřil, a ačkoliv jeseny v Čechách dosti 
často se vyskytují, byl zde předce dosti nápadný, am daleko široko žádného nebylo 
a cesta jenom  nevysokými jeřáby posázena byla. Dlouho ještě viděl jsem mohútný 
tento strom, když jsem při večerním soumraku k Mlazovu se ubíral; vystupovalť vysoko 
nad ostalní stromy, až konečně při svitu měsíce cesla s vysočiny dolů ke Kolinci se nížila, 
Bystrá říčka Ostružna, sebravši vodu z Javoří v Královském Hvozdu a ovlaživši patu 
malebných zřícených Velhartic, ubírá se dosti širokým úvalem přes Kašovice a Hrádek 
do údolí Sušického, kde se s Votavou spojuje. Cítil jsem se tak málo unavena, že jsem 
při stříbrném, po vršinaté krajině rozlitém svělle až do Sušice doraziti se odhodlal. Ze 
šumící řeky vyzdvihovaly se zponenáhla husté kotouče mlhy, vznášely se nad břehy 
a vystupovaly na stráně; i od zarosených luk táhl se jemný mlhový závoj k pobočným 
výšinám. Bílé topoly při cestě třpytily se v měsíční záři a vrhaly černý stín přede mne ; 
všude, kam oko se ohlídlo, byl třpytivý lesk, zvýšený temným stínem; a dole u řeky hro- 
madila se mlha, jakoby ještě dnes voj mlhových zástupů shromážditi se měl k zejtřej- 
šímu odboji proti slunci. Údolí se zponenáhla více šířilo, pole, louky a zde onde osvět- 
lený domek spočívaly klidně v lůně okrouhlých vrchů, mezi nimiž lesklá hladina řeky 
se vinula. Brzo zase sestupovaly se vrchy tvrdošíjně až k samé řece, nutíce ji k většímu 
ohybu, u něhož mlha pohrávala v rozplývajících podobách. Nade. vším klenula se pak 
temnomodrá obloha s nesčíslnými třpytivými hvězdami a vždy klidným obličejem měsíce ; 
a tak jsem kráčel v půvabné lelní noci až do jedenácte hodin, kdežto jsem do Sušice 
dorazil. Město bylo již v tvrdý spánek pohrouženo, v ulicích a na rynku něbylo ami 
duše, a od starožitných domů odrážel se ohlas mých šlépějů, až jsem konečně v před- 
městí v hospůdce světlo spatřil, kde jsem přenocoval. 
Druhého dne zrána šel jsem vzhůru podle Votavy a nesčíslných pískových hro- 
mad, zbytků to bývalého ryžování zlata, k Dlouhé vsi, kde Šumavské naplavené dříví ve 
velikých hranicích nahromaděno bylo. Oudolí se odlud rozmanitě súžuje a' rozšiřuje, 
rulová hora Stráž, vypínajíc se mezi Loučovou a Nuzerovem, sestupuje s jedné, a chlumy 
Kašperské s druhé strany dolů k řece, klerá si mezi oupatím jejich namáhavě cestu 
klestí.  Mohútné skalní stěny a útesy, jakož i jiný ráz Květeny vyznačují krajinu před 
svorovými stráněmi Královského Hvozdu. Pichlavé šlětky *), žluté divizny “), přímětník “), 
*) Dipsacus. *) Verbaseum phlomoides, Verbascum Thapsus. *) Senecio Jacobaea. 
