50 
lezl jsem tedy do okna, nad temeny stromů ve zdech prolomeného. K jihu se řadily 
mohútné lesnaté hřbely, co mohútné předhoří pohraničného valu, z něhož jen Roklan 
co nízký jehlanec vyniká. K'severu vystupuje vysoká, skoro lysá Ždaňovská hora, k zá“ 
padu bloudí oko po půvabném údolí Votavy a olidněných vrších, na nichž se pole často 
až k temenu prostírají; k východu konečně rozkládá se ohromná jednostejná vysočina, 
teprva v dálném pozadí temnomodrým Boubínem obroubená. Kráčeje s hory dolů údolím 
mezi Karlsberskou horou a městem viděl jsem ještě vrbu rokytku 5), jívu 75) a vrbu 
vodní 27), též střemchu 28), zde ale keřovitou, kdežto v kraji dosahuje výšky stromu. 
Nejkostrbatější cestou, na niž takřka úmyslně všechno špičaté kamení snešeno bylo, ja- 
koby se snad krajina měla před nepřátelskou jízdou chránili, kráčel jsem od Kašperských 
hork Stachovu a Ždíkovu ; několikráte sice jsem se pokusil jíti měkčí cestou v dolinách, 
ale tam jsem uvázl zase až po kolena v bahmě, i vrátil jsem se tedy zase na kamennou 
silnici, kteráž však za Ždíkovem již lidštější povahu měla. Divoké kaštany, podle silnice 
nasázené, upomenuly mne, že se nalezám navzdor špatné cestě a chudé Květeně předce 
jenom v dosti nízkém předhoří, a marné bylo mé namáhání pro herbář vzácnější nebo 
význačnější byliny shledati. Ještě jsem měl více nežli hodinu cesty do Vimberka, a velký 
les před sebou, když se šeřilo, a jako do Sušice přišel jsem tedy i do Vimberka při svítt 
měsíce, v jehož světle veliký na skále rozložený hrad malebně se vypínal. Poohlídnuv 
se druhého dne v světoznámých sklárnách Vimberských pustil jsem se podle úpatí mohút- 
ného Boubína k Šatavě. Podotknul jsem již dříve,že Boubín jest nejvyšší čásť předhoří Šu- 
mavského, oddělená od pohraničné Šumavy úvalem Vltavským. Cesta byla rozkošná a vedla 
mne brzo vysokokmennými smrčinami, brzo zase bujnými lukami. Sotva čtvrt hodiny cesty 
za městem nalezl jsem již jednu, pro tuto rulovou krajinu význačnou rostlinu ?%) z řádu 
zvonkovitých, rostoucí zároveň s hadím kořenem ©) na lukách. Překročiv nevysoký lesnatý 
hřbet, který se od Boubína k severozápadu k tak nazvaným Kvildám táhne, sestoupil jsem 
k Hořejším Vltavicům do údolí mladé ještě Vltavy, odkud Boubín v celé své mohútnosti 
na levém břehu se spatřuje. Jest to hora značná, k jihovýchodu s jinými lesnatýmř ve- 
likány spojena a celá, až na temeno přes 4000 stř. vysoké, hustým lesem pokryta. Popošed 
k Šatavě chtěl jsem již na zdař Bůh do lesů vniknouti a přes temeno Boubína na druhou 
stranu k jihu k Záblatí sestoupiti, ale poradiv se ještě s přívětivým hajným, jehož jsem 
před hezkým jeho obydlím spatřil, upustil jsem od toho úmyslu, neboť neznámý prý musí 
v těchto lesích zablouditi.  Chci-li povahu těchto lesů poznati, radil mi, abych hneď za 
myslivnou do nich zašel a podle kraje jejich do Šatavy se pustil, kde dobrého vůdce 
a jiné pohodlí najdu. Šel jsem tedy dle této rady vysoko položenou cestou k Šatavě, 
pohlížeje dolů na pravo do údoli, dědinami a sklárnami malebně oživeného, na levo do 
lesa přehustého. Jenom strouha při silnici dělila mne od lesa, buky po kraji u větší volno- 
sti se rozkládající činí takřka obrovský plot, neb již po několika krocích do lesa zmizí 
všechna výhlídka do vzdělaného kraje, a kolem není ničeho viděti, leč staré kmeny původního 
sebou samým se zasévajícího lesa. Ohromné jedle a smrky zasahují svými větvemi tak 
do. sebe, že ani jeden sluneční paprslek nepronikne a oko na otevřenějším místě takřka 
oslne. Půda jest pokryta silnou vrstvou špendličí a suchého listí, všude hrčí praménky, 
a ve vlhké půdě bujní pomněnkalesní %*), blatouch bahenní **), pryskyřník lezavý “*), čá- 
") Salix anrita, 9) Salix capraea. *) Salix agtiatica. *Í) Prunus Padus. **) Phyteuma nigrum 
") Polygonum Bistorta. *') Myosotis sylvestris. **) Caltha palustris. **) Ranunculus repens, 
