52 
země, v níž bujně rozvité byliny hojně se daří. Devětsil s ohromnými listy, blatouch 
s tak velikými listy, že jsem jej zpočátku ani nepoznal, hvězdovky, žindova, kopytník, 
kamzičník srdčitý 57), veliká lečka 5%) a vysoké kapradí, samé to byliný s okřouhlými 
nebo velkými listy, pokrývaly půdu a nad nimi vypínaly se jedle na sta střevíčů výšky. 
Také padlé a poloztrouchnivělé kmeny neměly zde takové příšerné, bělavým mechóvým 
zákrovem zohyzděné podoby jako u Jezerní Stěny, nýbrž jsouce pokryty zeleným ko- 
bercem úložníku **) a ptáčince jarního 9) splývaly v jedno se všeobecným zeléným 
kobercem. Ozdobou Boubínského lesa jsou přede vším obrovské buky 'a kleny 5'), jejichž 
jasně zelené listy temnou barvu sosen všude oživují. Zdaleka dají se tlusté "Řmený 
obou těchto stromů od sebe sotva rozeznati, leč že na buku sem tam něco mechu nebo | 
laločnatého lišejníku ©*) se nasazuje, což na loupající se kůře klenové není možno. „Když 
jsme: byli asi dvě hodiny lesem vystupovali, obrátili jsme se k temenů, kde bujná "lesní 
Kvělěna houštině černých jahod ustupovala; temeno samo jest bez stromů a jén vy- 
sokou travou S“) zarostlé. 
Výhlídka z Boubína jest překrásná, K severu do Čech bloudí zrak po horách 
vždy se umenšujících až za Strakonice a Vorlík. K západu přehlídne se lesnaté před- 
hoří Královského Hvozdu, k východu Krumlovské hory, zvláště Blaňský les, k jihu pak 
temnozelená slčna pohraničné Šumavy s Třístoličným vrchem (Plóckenstein) , vysokým 
Jedlovcem (Hochfichtet), a za nimi na nejzazším obzoru jako oblaka nakupené Alpy Sol- 
nohradské a Bavorské. Dolů jsme se vrátili novou, nedávno lesem prosekanou cestou, vedle 
níž mohútné poražené kmeny, dílem již na polena rozřezané, ležely. Zadržen deštem 
rozloučil jsem se teprva druhého dne odpoledne od svých přívětivých hostitelů, a, "ubí ; 
ral se ze Šatavy krásným Eleonorenhainem, kde slavné sklárny se nalezají, 0, baži- 
natých lukách, z vymýtěného pralesa zdělaných, do Českých Trub (Bohmisch Róhren) 
k palěč pohraničního hřbetu, na němž zde mohutný vrch Třístoličný, (Plóckenstein), Jedlo- 
vec (Hochfichtet), několik set střevíců nad všeobecné temeno, asi 4000 stř. vysoké, „se 
vyzdvihují. Nepřehledný, málo zalidněný les pokrývá celé toto horstvo, v jehož lůně Schwar- 
zenbergský splav na dříví na mnoho hodin cesty, dílem i pod zemí skalou prosekaný, se | 
kroutí, až se v Rakousích do řeky Můhl vylévá. Vysokokmenným lesem vede stezka z Če- 
ských Trub do údolí tak nazvané Studené Vltavy k Neuthalu u paty Špičáka (Spitzberg), 
S pohraničním temenem souvislého. Také zde byl pan polesný mým hoslilelem,. jest. lo 
tentýž, který v lesích zdejších již několik medvědů zastřelil, z nichž se jedna samice 
před 16 lety zastřelená v Museu Pražském vycpaná nalezá, Jak vypravoval, bloudí prý 
ještě starý samec v houštinách, a jakkoliv se dosti často trusem a pustošením ovesných 
polí prozrazuje, předce jej málokdy jen osamotnělý drvoštěp spatří, jemuž ostatně ne“ 
ublíží. Druhého dne zrána vystoupil jsem v průvodu zjednaného posla na žulový hřbet 
„Třístoličný, rašelinou a pralesem pokrytý. V divočině na oubočích, jimiž jsem se ubíral, 
stály nebetyčné jedle a vysoké kapradí, na světlejších místech plazí se také úložník 64, i 
Ráz pralesa jest zde nejpatrněji naznačen. Všude leží stověké kmeny poražené, a znich 
-vyrůstají nové štíhlé v divém nepořádku. Hora Třístoličná jest skupení ohromných žu= 
lových skal, na nichž erby tří zemí, kteréž se zde na blízku u Trojúhelné skály Dřeiéck 
. 15 : TR tá) í L -JViid ( » L 
57) Doronicnm Pářdáliančhos. *4) Luzula maxima. *j Lysimachia nemorum, ©% Alsine vorna. $!) Acer 
Pseudoplatanus. 9*) Stieta pulmoriária, (©*) Calamagrostis montana. **) Lysimachiá nemorimu 
