56 
„Hledáme-li tvar vejčitý mezi přísně geometrickými © figurami,  nalezáme“ jej mezi 
křivkami vyšších stupňů, o čemž však od mathematiků ještě málo vyskoumáno“ V':0z- 
dobnictví slouží vejčitá vypuklina co ozdůbka na makovici' dorického sloupu“ aneb“ se" jí 
všelijak co obruby užívá, jakož vůbec forma vejčitá v umělectví má na sobě 'význak 
ladné ukončenosti, jakou i hlava i tvář lidská se honosí. — — Jesti jakási tajemná úza- 
vřenost v tomto tvaru, an příroda tu mnohonásobně skrývá klíčícího- života zárodky. Okem 
stavitelským na vejce hledíče poznáváme v budově skořápky tytéž zákony, jakými 
se řídí klenby nejpevnějších stavení.. Tupý konec představuje klenutí římské, ostrý kle- 
nutí gothické. © Oba konce jsou spůsobny vzdorovali veliké tíži, ačkoliv me takové jako 
se říká, že vůz s nákladem přejeti může vejce dobře postavené bez uškození jemu. 
'Pokusilť jsem se sám nedávno o to, jakou by as tíži vydrželo vejce. ' Udělala se 
ložiska sádrová, do. nichž jeden i druhý konec vejce k utvoření příhodných dolíčků vtla- 
čeny byly. © Mezi ty dáno vejce, a na hořejší prkénko přikládáno závaží až: do. 33, liber, 
načež teprv se vejce © rozpuklo, -Podle těch © samých zákonů klenebních -stávají se 
i rozpukliny na vejci, když je roztlačíš. Rádno, abys k těmto zkouškám vzal vejce 
na tvrdo vařené“ Držíš-li je zlehka dlouhou osou kolmo mezi dvěma deskama a ude- 
říš-li na ně příměrnou silou kladívkem, vyskytnou se velmi sličné rozpukliny, od 
jednoho k druhému konci co meridiány běžící; a mezi těmi jiné příčné střídavě se uka- 
zují. Udeříš-li na vejce podél ležící, stane se podobné puknutí obou stran ná bříšku 
vaječním v podobě temat křížového pavouka. "Tento spůsob rozpuknutí snadno dá se'vy- 
(ložiti. Pomysleme sobě, že by vejce mělo podobu dokonalé koule. Na každé kouli 
-mohou se znamenali dvě tečky protisobné točnové, v prostředním největším obvodu čára 
"rovníková, od té nahoru i dolů k točnám běžící meridiány, a mezi těmi souběžné kruhy 
opak od rovníku až k točnám postupující. Dejme, že by udeření jistou silou na -točny 
osy působilo, tehdáž koule něco sploskne, a látka na obvodu rovníkovém rozšíří se v kruh 
větší a širší, čímž její puknulí se připraví, a to dvojím spůsobem, jednou od místa k místu 
podél čáry obvodní, kteréžto pukliny po meridiánech k točnám dále poběhnou, kdež se 
soustředují; pak síla udeření, působíe s hora dolů, zlomí skořápku na obvodu. napnutou 
příčním směrem, což se v rozličných výškách opakovali bude, i vyskytne se množství 
rozpuklin příčních mezi meridiany. Příležící obr. 2. sám sebou náš výklad vysvětlí. 
Rozpukliny představují spolu geometrické čáry koulí; začáteční písmeny názvů slouží 
-k jich vyznačení, 7. s. točna severní, ď. j. točna jižní, r. rovník, m. m. meridiány; (ko. 
(kruhy výše. (Obr. 2.). H3HÓ 
== en 
a 
cx dojofitýhe stě 
L 
ů HL 
