s tím rozdílem, že každá opáč- 
| bájeno, že slouží k převádění 
| bílku do žloutku v čas líhnutí. 
| Jak se podobné soukání děje ve 
59 
pomocí mikroskopu, podkládaje úřezek tenounký vodou pokrytý. Abys nejtenší odřízky 
obdržel, nech tvrdý bílek uschnouli až do rohové hutnosli, 
c) Šňůrky bílkové. 
V hustém bílku, nechť se vznáší ve vodě anebo jest na ploše vyložen, rozezná- 
vají se na obou koncích k žloutku těsně připevněné dyč mnohonásobně stočené, do 
uzlu spletené šňůrky; ježto německy Hagelschnůre, v učeném světě řeckým jménem 
chalazae, u nás svazečky se nazývají. (Obr. 1. f. /) 
Konec vnitřní u žloutku přechází do jeho povrchní kožky; druhý konec tratí se 
v bílku; uzel šňůrky bývá v ostrém konci menší, však pevnější, v tupém konci větší 
a měkčí, šnůrka pak tam kratší zde délší. Budovu šňůrek ještě lépe proskoumáš, když 
ostatní bílek vysrkáním trubkou odstraníš, je úzce při žloutku odstříhneš a pak co možná 
roztáhneš. Jsou skrouceny, opáčným směrem , na jednom konci závitkou od nitra na 
venek v pravo s hora dolů se otáčející, na druhém pak v levo. Uvnitř jsou vyznačeny 
látkou vláknitou, bílou, neprůhlednou. Šňůrka obyčejně vybíhá od žloutku jednoduše, pak 
se ohne na sebe, a otočivši se několikrát vrátí se k svému původu, až pak vyběhne do 
bílku, v němž se ztrácí. To bývá nejčastěji — ostatně veliká rozmanitost v tom panuje, 
ač vždy ukazuje na jisté pravidlo. Abys sobě dvojnásobné stočení šňůrek dobře před- 
stavil, vezmi tkaničku ještě docela nekroucenou, asi půl lokte dlouhou, připevní jeden 
konec do skřipce, a druhý na příč k dřívku přivaž, pak počni vždy natažený zvolna 
skrouceti. Stane se z počátku první skroucení, kdežto kraje se závitkově pokrývají. To 
když se neustálým točením přivede k jistému napnutí, ukazuje se snaha ke skrácení se, 
i povolíš-li, znenáhla skroutí se tkanička ještě jednou okolo sebe, stane se skroucení 
(druhé, pak i třetí, an první se okolo druhého ovine. To. se stává buďto řádně nebo 
všelijak zmateně, rozličnými oklikami a uzlinami, podle toho, jak jsi řádně nebo matně 
svou práci prováděl. (Obr. 3. a prvotní skroucení, d druhé, c třetí), Podobné závitky 
představují šňůrky bílkové, jem (Obr. 3). 
ným směrem skroucena jest, což 
-se též na tkaničce vyvésti dá, 
když příčku k točení dáš do 
prostředka a oba konce upev- 
„níš, pak se oba konce opáčným 
směrem a pořádkem zakroutí. = == 
„Osou druhého skroucení běží 
někdy vlastní chodba, o které 
vejcevodu v těle slepičím u tvo- 
ření vejce, vyložíme v druhé stati. 
M Šňůrky nebývají přísně na koncích osy žloutku upevněny, nýbrž něco pod ní, 
'sbližujíce seku protější "straně očka. (Od šňůrek vychází obyčejně několik pramenů 
vláknivých, které na povrch žloutku vybíhají, někdy jej i cele přesahují (h h) a v blánce 
sesilující žloutkové se tratí, 
