72 
Druhá třída obsahuje takové rudy, ve kterých vlastně jiný kov hlavní, stříbro pak jen pří- 
padnou a takřka vedlejší součástí jest. Tak n. př. v burokrušci (Fahlerz), v leštěnci olově- 
ném (Bleiglanz), kyzu měděném (Kupferkies) a přemnoha jiných minerálech. V těchto dru- 
hých rudách bývá množství stříbra velmi nerovné a z většího dílu velmi skrovné, tak 
že znamenitého výtěžku na stříbře jen tam jest se nadíti, kde předně sklady těch rud 
jsou mohútné, a za druhé huti tak dokonale zařízeny, že postačují, aby v jisté určité 
době co možná největší množství rud zmohly. Slavné stříbrné doly mexické n. př. vy- 
těžují vesměs dosti chudé rudy, t. j. takové, které v průměru sotva výše 1% stříbra 
v sobě chovají. Hlavní čtvery methody na stříbrných hutích nyní zavedené a užívané 
jsou: těžení olovem (Bleiarbeit), amalgamování, vycezování (Saigerarbeit) a extrakcí 
na mokré cestě. 
Prvního ze jmenovaných čtyr spůsobův užívá se hlavně při rudách olovnatých, 
mezi nimiž první místo drží leštěnec (Bleiglanz) čili sírník olovnatý (Schwefelblei = 
PbS). Tato ruda, v přírodě velmi obecná, mívá téměř bez výminky něco stříbra v sobě, 
obyčejně mezi '/,opo0 A "/300, dosti často ";00, zřídka kdy '/o0 (Berthier) *). Olovo má 
velmi velikou chemičkou příbuznost ke stříbru; když n. př. rudy stříbrnaté pálíme a s roz- 
topeným olovem slejeme, vejde všecko stříbro do olova.. Dobudeme-li sobě tedy z le- 
štěnce olovo, zůstane všecko stříbro při olově; takovéto stříbrnaté olovo (obyčejně bývá 
v něm také trochu mědi, železa a jiných kovův) slove olovo rudní (Werkblei), a je-li 
množství stříbra v něm dosti veliké, aby se náklad na jeho oddělení potřebný vyplatil, 
odejme se mu zvláštním spůsobem, kterýž v hutnictví slove odhánění (abtreiben, Treib- 
arbeit). (Olovo stříbronosné rozpálí se ve zvláštní peci (hnací peci, Treibofen) na pod- 
ložce mísovité, vypěchované vezpod hlinou ohněvzdornou, svrchu ale vyvařeným a pod- *' 
sívaným popelem bukovým. Jak mile docela roztopeno a rozpáleno jest, začne se na ně 
se strany dýmadly (Gebláse) vzduch hmáti: olovo rozpálené spojí se skyslíkem vzduchu 
na ně hnaného a promění se v kysličník olovnatý (Bleioxyd, PbO), který horkem ihned 
roztopen a dílem do podložky vsáknut bývá, dílem po stranách zvláštními žlábky do že- 
lezných kuželovitých kadlubův odtéká, ve kterých ustydne a na červenavé šupinky známé 
pod jmenem klejtu (Bleiglátte) se rozpadává, Stříbro, mající jakožto drahý kov příbuznost 
ke kyslíku pramalou, neokyslíčí se a zůstane na ohnisku; v té míře, ve které olova 
ubývá, přidává se čerstvého, čímž arci stříbro se soustředí, poněvadž jen olovo oky- 
sličené odtéká, stříbro ale vždy pohromadě zbývá. Je-li již dosti stříbra v roztopeném 
kovu shuštěno, přituží se oheň a dmychá se neustále, čímž konečně všecko olovo se 
okyslíčí a odteče. Když již téměř všecko olovo odstraněno, začíná se žhavá tekutá 
hmota na ohnisku potahovati měnivými barvami duhovými; tato hra barev (spůsobená 
teničkou vrstvou tekutého kysličníku olovnatého, potahujícího čisté pod ním stříbro) trvá 
jen několik minut, barevná vrstva praskne najednou, zmizí, a na ohnisku leží čisté roz- 
topené stříbro, lesknoucí se jako zrcadlo. Tento poslední úkaz zove se leskot (Blick). 
Nyní se oheň zastaví a stříbro po několika hodinách ztuhlé v podobě bochníkův se 
vyndá. Toto stříbro slove lesklé (Blicksilber) a nemá sice žádného olova více v sobě, není 
však předce čisté, nýbrž obsahuje obyčejně dosti značné množství mědi, trochu zlata a ji- 
*) Obyčejně udává se bohatství leštěnce na loty stříbra obsažené v jednom centu leštěnce. Od 2 do 
6 lotův stříbra bývá obyčejná míra, 10lotové rudy se kladou již za bohaté; přes 16 lotův ('/0x) jen 
zřídka která mívá. ' 
