; 77 
splosklé bublinky nabírá (viz č. 2. obr, 1. e) a pak po stranách mezi blánkami roz- 
šiřuje, až zmáhajícím se vypařováním, zvláště při teple, třeba i třetinu zaujímá, z če- 
hož sláří vejce poznati lze, jakož o tom v oddělení sedmém obšírněji promluvíme. Z těch 
blánek nebo vrstev, které se oučinkujícím vzduchem rozlupují, jest vnilřní, bílku se do- 
týkající, mnohem jemnější, a ve své lkanině stejnější a pravidelnější než ona, která při- 
lehá ke vnitřní stěně skořápky. Abychom nejjednodušší vrstvu vnitřní blánky obdrželi, 
třeba k tomu použiti vejce na tvrdo vařeného, toho spůsobu jako se někdy vydaří, kde 
blánka od bílku nesnadně se dá odloupnouti. Nech kousek takového bílku i s blánkou 
uschnouli, až ztvrdne do rohové tvrdosti. Pak můžeš navlhlou kožku nožejkem odlupo- 
- vati, až do poslední nejjednodušší vrstvy k bílku přilehající. Takovou představuje kožka 
zevnilřní při skořápce bezprostředně ležící; tkanina její mnohem jest hrubší, něklerá 
vlákna jsou velmi široká, a jako u menších slita, jiná jsou drsnatá, rozsochovitá, tlustší, 
vůbec Wlouštky nestejné. Mezi vlákny a vrstvami jest uzavřeno mnoho vzduchu, ne v spů- 
sobě bublinek, nýbrž chodeb nepravidelných. Ty i ve vodě se udržují, tlakem pak po 
krajích bublinkami vycházejí. Tento vzduch činí blánku neprůhlednou, také jest dílem 
příčinou její bělosti. Abys ten vzduch dobře spatřil, třeba blánku pod vodou mikrosko- 
picky ohledati, kde ostatní tkanina průhlednější se slává, čímž chodby vzduchu lépe do 
oka padají. Navlažíš-li blánku olejem, ten rychle vypudí vzduch, a ona stane se průzrač- 
nou. Ten samý účinek má líh a tresť, zvláště chloroform, jímž se stává nejprůhlednější, 
jen že po jejich vypaření vzduch se zase rychle navrátí. Podobný, ač mnohem slabší 
účinek má ammonium. Kyseliny obyčejné (sirková, dusíková atd.) chovají se bezmála 
jako voda, blánka se jimi stane průhlednější a vzduchem naplněné prostory viditelnější. 
Totéž platí o žíravinách neprchavých (Kali, Natron). 
Otevřev čerstvé vejce, a vypláchnuv poloviny skořápky vodou, uzříš na vnitřní 
straně kožky podskořepní vedle sebe vybíhající přitemnělé pruhy, kde tkanina kožky prů- 
hlednější jest. Od dávna tyto pruhy držány byly za cevy podobné krevním, a snad i zá- 
byvy podobné se jim připisovaly. Přihlédneš-li blíže s drobnohledem, najdeš že pásma 
ta nejsou nic jiného než místa, kde vlákna blány tužeji k sobě přilehajíce vzduchu místa 
nepřipouštějí, pročež vělší průhlednost ukazují. Konečně ještě jednou zmínka budiž uči- 
měna o blánce, která těsně s vnilřním povrchem skořápky srosllá jest a jen chemicky 
odloučiti se dá. Tato blánka jest podobné tkaniny jako oslatní kožka podskořápeční, jen 
že na zevnitřní straně zrnky huspeninnými, vápno v sobě držícími, poseta jest, kterýmžto 
vápnem laké s ostatní vápennou látkou skořápky pevně jest spojena. Rozpustíš-li vápno 
oněch zrneček kyselinou, tu ihned blánka snadno se odchlípiti dá (viz obr. 2.). Celá 
kožka podskořepní jest uvnitř tak utkána, že v jistých směrech, a sice závitkovitě, se 
trhati a loupati dá, an většina vláken tímto směrem rozpoložena jest. Abys se o tom dů- 
kladně přesvědčil, vezmi vejce na tvrdo vařené a ponoř do kyse- 
liny octové, solíkové nebo dusíkové rozředěné, a ponech je tam tak 
dlouho, až se skořápka dokonale rozpustí, pak je umej autři, a klíšt- 
- kami uchopiv kožku uprostřed vejce trhej a odlupuj zponenáhla 
© k jednomu nebo druhému konci. Samo sebou se ukáže, kterým smě- 
© rém trhání nejpovolněji postupuje, i najdeš několik takových ře- 
© mínků odloupnuv, že se to stává závitkovitě shora dolů v levo ku 
předu směrem protišroubním (obr. 5.) To arci jest jenom hlavní 
směr odlupu, an jiné vrstvy blánky všelijak od něho se odchylují, což podrobnějšímu ještě 
