79 
e) 0 blánce zárodkové, jenž celý povrch žloulku zaujímá, obšírně se promluví 
tam, kde o prvním vzniku a tvoření vejce jednáno bude. O lučebném rozboru lálek 
a obálek vaječních bude jednáno v některém pozdějším čísle, až bude na snadě, dosta- 
tečného počtu čerstvých vajec použiti. 
0 stálicích. 
Sepsal Dr. Vojtěch Kuneš. 
1. 
V lonském ročníku blíže jsme připatřili k uspořádanosti naší sluneční soustavy. 
Nesmírná koule sluneční, ohnisko jejích pohybů, otáčí se okolo sebe bezmála v 26 dnech, 
a povrch její obklopen jest ohnivým mořem, jehožlo prudká dmutí působí proměnlivé 
skyrny, často velmi četné a někdy větší nežli země. Kolem slunce obíhají planety se 
svými spulníky v drahách skoro kruhovitých a rovinách poněkud ke slunečnímu rovníku 
nakloněných. Nesčíslné komety, přiblíživše se ke slunci, vzdalují se zase od něho do 
takových dálek, které dokazují, že obor slunce vztahuje se dále, nežli kam dosahují 
známé dosavad meze RONEtoT planetní. A však nad límto oborem , nalezá se nesčíslné 
množství hvězd, na něž tuto zraky své obrátiti chceme. 
Větší část těchto hvězd jeví se ve lřpylivém, lesklém světle, a z toho právem se 
uzavíralo, že to jsou taková nebeská těla jako naše slunce, a nikoli snad planety, po- 
měvadž také mísla svá naproti sobě neproměňují, nýbrž skoro vždy slejně jsou od sebe 
vzdáleny. Ony doposavad tvoří spolu tatáž shvězdění, jako před více tisíci lety, kdežto 
ponejprv začato je pozorovali. Pro velikou svou vzdálenost objevují se i v nejsilnějších 
dalekohledech vždy jenom jako malé svítící tečky, okolo nichž bezpochyby tak jako okolo 
naší země otáčejí se planety a komety, nám pro velikou vzdálenost neviditelné. 
Počet stálic jest nad míru veliký. Již prostým okem možná jich napočísti 6000, 
patříme-li však skrze dalekohledy do nesmírných hlubin světové prostory, nalezneme vše 
poseto zářícími hvězdami, i tam, kde jsme dříve nic jiného neviděli nežli modrou 
oblohu. Obzvláště bohatou na hvězdy objevuje se tak zvaná mlíčná cesta, táhnoucí se 
od severu na jih přes celé klenulí nebeské. Při nesmírném počtu těchto hvězd a cha- 
trných výsledcích dosavadního badání musíme přestati na některých jenom přibližmo či- 
měných udáních. Musíme zde tím spůsobem pokračovati, jakobychom měli před sebou 
velikou hromadu písku. Chceme-li dohádkou vyšetřiti, kolik zrnek obsahuje nějaká 
hromada písku, tedy vybereme z ní n, p. jeden kostkový palec a spočteme zrna. Ví- 
me-li pak, kolik kostkových palců hromada obnáší, snadno dá se vypočísti, kolik zrn 
celá hromada obsahuje. Rozumí se, že se při tom musejí pokládati zrna za stejně ve- 
liká a stejně daleko od sebe vzdálená. Abychom i v našem případu tyto příbližné ho- 
dnoty nalezli, předpokládáme, že všecky hvězdy mají stejný lesk a stejnou vzdálenost 
od sebe, tedy že v stejných proslorách také stejný počet hvězd se nalezá. Této sady 
dá se velmi jednoduše použili. Zamíříme-li na oblohu dalekohled, tedy tvoří zorné pole 
kužel, t. j. veškeré paprsky z dalekohledu vycházející vyplňují prostor kuželovitého tvaru, 
a všecky hvězdy, které se v prosloru tom nalezají, objeví se v zorném poli vedle sebe. 
M nočním dovíme se pak bezprostředně, mnoho-li hvězd obsaženo jest v kuželi s ur- 
. čeným úhlem vrcholovým. Rozličné tyto kužele stejné délky budou tedy dle svrchu 
