83 
lěleso musí se hledati ve směru skupení Plejad, a že nejspíše nejjasnější hvězda Plejad 
—= Alcyone — považovali se musí za ústřední slunce.  Vypočítání jeho udělilo této ve- 
lezajímavé věci nenepatrný stupeň podobnosti ; co se však týče konečného rozhodnutí, to 
může, se podařiti teprva budoucím usilovným snahám hvězdářů, pročež také vyšetřování 
poměru stálic svým časem zajisté tvořili bude zvláštní, ba nejdůležitější odvětví hvězdářství. 
Naznačivše tuto povšechně. podobu a rozsáhlost naší hvězdní soustavy, jakož i 
částky a souvislost všehomíra, přejdeme v článku příštím k pamětihodným zvláštnostem, 
pozorovaným na jednotlivých stálicích. 
0. květech, 
Od Julia Saxa. 
Maje úmysl psáti o květech, dotýkám se věci, která již od nejstarších dob s tkli- 
vou stránkou duševního života lidského těsně souvisela. Každý zná tento poměr ze. své 
vlastní zkušenosti, ba i mysl celých národů posuzuje se někdy dle poměru jejich ku 
květinám, taktéž závisí ráz rozsáhlých krajin od pestrého koberce květin, jakož i od 
oblohy, která se nad nimi klene. Považujeme za uskutečnění svých nejkrásnějších fan- 
tasií popis zemí, kde místo mechů a lišejníků velkokvěté orchidey nádhernou barvitostí 
svou větve stromů ozdobují, a kde vysoko v koutech větví skvostné toulce aroid se spatřují, 
jejichž skrovné příbuzenstvo u nás ve vlhkých bařinách vystupuje; kde podivné podoby 
mučenék (Passiflora) od větve k větvi v půvabných věncích se láhnou a květy jiné pnulé 
rostliny (Aristolochia) takové velikosti dosahují, že jich děli míslo klobouků užívají. 
Smutná ale zdá se nám býli země, kde květiny vzácnými úkazy slují, kde v krátkém 
letě jenom několik malých kvílků se spalřuje. 
Květy působí výhradně na měkkou stránku lidské mysli, na jejímž ušlechťování 
humanismus spočívá. Fantastické náboženství Indů proniknuto jest takřka zápachem nád- 
herné Květeny indské, a jak známo má Lotos ve vlnách řek se houpající již od pradávna 
velikého významu v jejich posvátných pověstech. I na svých svatých obrazech rádi vi- 
díme. lilije co znamení nevinnosti, a také naše dívky obírávají se mluvou květinovou, jak 
v městských lesklých síních tak i v kraji, v polích a lukách. Tvrdím, že pravý milovník 
květů vzdálen jest od každého soběctví, neb co květiny mu podávají, není hmotný zisk 
látky, nýbrž jenom krásná pomíjející podoba; radost nad krásnou květinou jest výraz ry- 
zího acsthelického citu. Sotva se najde hmotný ziskuchtivý člověk co. milovník květin, 
Dávno před vědeckým pěstováním rostlin tušili přírodomilci pouze z citu aesthe- 
tického, že rostlina ve květu své nejvýznačnější vlastnosti sestředuje. Již prvním pozo- 
rovatelům musilo napadnouti, jak listy a větve po kmenů jaksi nepravidelně roztroušené 
v květu lakřka svůj střed a ukončení nalezají, jak takřka každá čásť rostliny květem býti 
touží. Květ, jak Zalužanský krásně praví, jest potěšení rostliny, výraz nejvyššího jejího 
stupně. Krasochuti jest doba uzrání plodu již zpátečným krokem, jako jednostranností, 
pouze k vytvoření semen a užitku věnovanou, a úkony její nejeví se tak zjevně, jako 
u kvělu, nýbrž více tajně a skrytě. Od dávna vešly tyto poměry v řeč lidu jak obecnou 
„tak spisovnou, a tak se mluví tedy o květoucích tvářích jinocha, o pannách podobných 
k růžím, lilijím, ba i duševní vlastnosti naznačují se podobenstvím vzatým od květin, 
jakož se přirovnává hrdá krása k růžovému, plnokvětému keři, nevinnost k liliji, skrom“< 
lí 6* 
