90 
(Obr. 10.) 
I. Část samčí jehnědy dubu! (Ouerens sesiliflora. 
krajů stopkových, jelikož semenní buňka, jak 
již pohled na výkres poučuje, vlastně na 
konci jejím sedí. 
Také u dubů jsou oba pohlavní ústroje 
rozděleny. 
Samčí květy dubu (obr. 10. I.) obsahu- 
jíce pětidílný obal (pr), a větší počet tyčinek 
(a) sedí dosti roztroušeně na společné ose 
s krátkou stopkou, tak že podobu řídké je- 
hnědy mají. Také u duhů objevují se jehnědy 
již před pučením listů po stranách větví. Na 
konci letorostů v posledním roku vytvoře- 
řených jsou ale samičí květy. Tyto mají částky 
podobně pošinuté, jako květy ořechu. Obr. II. 
představuje nevyvinutý květ, g jsou tři mladé 
blizny, dole s dutinou vaječníku spojené, 
Pod těmi sedí obalní lupínky na lůžku (T), 
na němž se několik řad bradavičnatých vy- 
výšenin (c) pozoruje. ff jsou dva lístky ná- 
ležející k stopce květové. Při pozdějším vy- 
vinutí vyzdvihne se čásť, která obal a blizny 
nese a vaječník objímá, a vaječník stává se tím 
II. Velmi mladý samičí květ. dolejším a obal hořejším. V dutině vaječníku 
III. Průřez staršího samičího květu. 
IV. Velmi mladý žalud, 
povslane mezi tím šest semenních pupenů, 
z nichž ostatně jenom jeden dokonale se vyvine. 
Mezi tím, co vlastní květ tak se proměňuje, vyvinou se podotknuté bradavky lůžka 
V šupiny, kteréž se vždy více a více rozmnožují, až se konečně květ těmi šupinami tak 
(Obr. 11.) 
obalí, že jenom blizny viděli jest. Když pak po poprášení vaječ- 
ník v plod se promění, roste plod a zároveň i šupinatý obal, z onoho 
vyvine se žalud, na jehož konci ještě zakrnělé částky květové 
(obal a blizny) sedí, z tohoto kalich žaludu. Pohárkový kalich tento, 
jaký jsme ještě u žádného jiného květu neviděli, objevuje se ostatně 
také u kaštanu, kde tvoří pichlavou zelenou slupku, ve čtyry 
chlopně se pukající, pak na buku a lískovému ořechu, kde zelený 
pohárek skládá, jenž laké k vlastnímu květu nenáleží; plod bře- 
zový má podobný obal, podobající se k trojlaločnému zdřevnatě- 
lému listu. Všechny tylo obaly, u ostatních rostlin chybící, mají 
jméno šešulka (cupula) a jsou výhradním znakem dubů, buků, 
lísek, bříz a kaštanů, podle toho má i celá čeleď těchto rostlin 
vědecké jméno Cupuliferae (žaludovité). 
Pamětihodným spůsobem mají všechny naše lesní stromy, jež pro dříví pěstujeme, 
velmi jednoduché květy. Nejenom podotknuté žaludovité stromy, nýbrž také topoly a vrby, 
jilmy a olše sem náležejí. U topolů a vrb, kteréž oba rody k jediné čeledi náležejí, 
jsou oba květy, jak samčí tak i samičí, v jehnědách. Prvnější dají se u vrb snadno dle 
žluté barvy hustě směstnaných tyčinek poznati, samičí pak květy jsou obyčejně šedoze- 
