107 
v sobě veliký nadbytek kyslíku, pouští jej ráda jmenovitě kovům, v našem případě tedy 
stříbru, kteréž se tím vkysličník stříbrnatý (Silberoxyd, AgO) mění; ten ale hned s ostatní 
čáslí kyseliny dusičné ve sloučení vejde a dusičnan stříbrnatý dá. Dusičnan stříbrnatý je 
tělo v chemii a medicině mnohonásobně užívané, a sice ve dvojí formě, buď toliž kry- 
stallisované (tvoříť bílé, ve vodě snadno rozpustné krystally) aneb mírným ohněm roz- 
topené a pak do formy tenkých roubíků vpravené. V první podobě (slujeť pak argentum 
nitratum) znal je již slavný arabský lékař Děeber v 8. století, v druhé podobě zmiňuje 
se o něm nejprvé Angelus Sala v 16. století. Novější však zpytatelé egyptských mumií 
přesvědčili se patrně, že černé skvrny na plátěných pasech čili obinadlech mumií du- 
sičnanem stříbrnatým spůsobeny jsou, z čehož arci patrně na jevo vychází, že tajné vědo— 
mosti chemické, kteréž alchemisté středověcí starým Egypfanům přikládali, nikoliv ne- 
byly smyšlené ; neboť jestliže uměli rozpouštěti stříbro, musili také znáti připravování 
lučavky čili kyseliny dusičné, musili tedy také znáti destillování a nádoby na to potřebné, 
Tou okolností také nápodobno se přivádí odvození slova chemia od slova Chemi (domácí 
jmeno Egypta). — ©V druhé podobě (do formy roubíčkův vylitý) sluje dusičnan stří- 
brnatý chemicky a lékárnicky : pekelný kamínek (Hóllenstein, lapis infernalis), poněvadž 
částky živočišné jím natřené černají, a jsou-li měkké i jemné, též se rozežírají, odkudž 
hlavní jeho užitek a užívání v chirurgii na hojení zlých ran atd., mimo to na černění 
vlasův, kostí, rohu atd. V některých nemocech přijímá se též do těla uvnilř (n. př. 
v epilepsii), a v takové případnosti pronikne brzy celé tělo nemocného, tak že ten, vy— 
jde-li na sluneční světlo, veskrz na těle barvou černě violovou naběhne. Jest však 
v těle samotném krutý jed, a proto jen s velikou šetrnoslí má se užívati. Tak zvaný 
nevymazatelný anglický inkoust na znamenání prádla není než roztok pekelného kamínku 
v gummové vodě, kterým se píše na plátno, dříve navlhčené roztokem potaše a klova- 
tiny a pak usušené *). 
Z počtu chemických sloučenin stříbra s jinými prvky daleko nejdůležitější jsou 
v průmyslném ohledu ony, ve kterých stříbro s jinými kovy pomícháno a slito jest, tak 
zvané slitiny stříbra (Silberlegirungen). Takové dílem již i v samé přírodě nacházíme, 
n. př. stříbro sibiřské drží v sobě zlato, a tellur chilský z Copiapa vizmut a měď — 
dílem teprvé uměle tvoříme roztápějíce stříbro spolu s kovy, se kterými je slíti chceme. 
Slívání stříbra, jenž na peníze, nádobí a jiné podobné věci sloužiti má, s kovy špatněj- 
šími, jmenovitě mědí, děje se hlavně pro tu příčinu, že pouhé čisté stříbro příliš měkké 
jest a delším užíváním i oběhem nad míru rychle se otírá. Stříbro slité č. legované se 
mědí jest tvrdší pouhého stříbra, pročež se užíváním mnohem méně stravuje, ale také 
mnohem méně bílé, nýbrž je-li množství mědi poněkud větší — načervenalé.. Tažnost 
stříbra měďnatého není o mnoho menší u přirovnání k čistému kovu. Některé jiné kovy 
osobují sobě mnohem většího vlivu na dobrotu stříbra; Barruel n. př. shledal, že stříbro 
přimícháním '/309 železa, "spo kobaltu a "oo00 niklu, ač lesk a barvu podrželo, předce 
tak ztyrdio, že docela dobře k hotovení pilníkův a perořízkův se hodilo. 
Legování stříbra mědí děje se hlavně u stříbrných peněz a u nádob; jestiť pak 
ve všech vzdělaných slátech postaveno pod dohled a kontrolu zemské vlády v té spů- 
*) Zevrubnější předpis je tento : I) rozpusť 1 díl sody a 1 díl arabské klovatiny ve 4 dílech „vody“ 
II) Rozpust 1 díl pekelného kamínku a 1 díl klovatiny ve 4 dílech vody i přidej trochu tuše. Na- 
ho! moč plátno do roztoku I), usuš, piš na to roztokem IT), usuš a vyper. 
