110 
co nožky slouží ku pohybování těla, i k přibírání a sákání potravy, odtuď kořenonožci, 
rhizo- (0tče — kořen) -poda (zove, zodog = noha). 
Uvedeme čtěnáře co možná hned do věci samé, názvosloví a systematiku póne- 
chávajíce příležitostem, které se nám v běhu našeho pátrání naskytnou. 
Vezmi hrstku sena nebo jakýchkoliv suchých neb čerstvých umořených bylin, 
nebo zvířecí částky, nebo cokoliv organické látky, polej v skleněné nádobce čistou vo- 
dou, a nech několik dní na svobodném vzduchu, třeba na výsluní, státi. Toť jest nálev, 
infusí“ V tom nálevu počne za len čas, zvláště na povrchu, kde tekutina se vzduchem 
se stýká, jakési vření a kvašení, vystupují bublinky, voda se zakalí na povrchu, i ukáží 
se kožky porůznu i souvisle, šedé, přizelenalé, přičervenalé a jiné. Vezmeš-li nyní 
kapku z povrchu vody, a pátráš poď mikroskopem, najdeš, že se v mí všechno hemží 
samohybnými zvířátky, mimo to najdeš množství šedých nebo zelených zrneček, pokoj- 
ných, nepohyblivých, jednotlivých nebo všelijak mezi sebou spojených, které se co by- 
linky (řasy, plísně) považují, nebo co zárodky, vajíčka, semínka nových zvířátek z nich 
vznikajících. Zvířátka taková, větším dílem jen mikroskopická, nazývají se znfusoria 
nebo nálevníci. Mezi těmi, skoro v každém nálevu, najdeš v kapičce, ohledávané na 
dně skelka, plížící se kousky látky zvířecí, průhledné, beze všeho vnitřního ústrojí, ja- 
koby to byly jen drobky pouhého šlemu, avšak jaksi oživeného. Nebo hledíš-li naň 
déle a neustále, brzo spatříš hnutí zrneček, vlastních nebo cizích v huspenině uzavře- 
ných, od kraje ke středu se hrnoucích a všelijak se 
(Obr. 1.) prolévajících. Zatím se kraj stane na jednom mebo na 
několika místech čistě průhledným, i prodlouží se v jeden 
nebo více laločků delších nebo kratších, prostých nebo 
rozvětvených, okrouhlých nebo přiostřených, širokých, 
ouzkých nebo vláknitých (obr. 1.) Laločky takové při- 
Inou ke sklu, a stahujíce se táhnou za sebou celé tílko 
k té straně, kam většina prodluženin naměřena byla. Co 
na té dráze tělem pokryto bylo (malé řasy, nálevníci), 
zůstane buďto mimo ně, anebo v huspeninu zavříno bývá, 
kdež se buď rozplyne a stráví, anebo bez proměny se vyvr- 
huje. Někdy náhle se uvnitř těla otevře dutinka, zdánlivě 
prázdná a proto od Dujardina vakuola (fr. vacuole) jme- 
novaná (obr. I.4. 6.). Však pravdě podobno, že ta dutinka není cele prázdná, nýbrž 
že se naplňuje čistou mízou nebo lymfou ze stěn jejích rychle vypocovanou. Porovnávají 
to k srdci a spůsobu kolování krve. Nalezají se takové vakuoly (prázdninky) po jedné, 
nebo v dvojitém i vícerém počtu i u jiných nálevníků, a není pochybnosti, že pohyb 
vnitřní potravné mízy, vsákání ze vnějška a vycezování prostředkují. 
Ve větších takových útvorech nacházejí se někdy větší zrníčka nebo okrouhlé 
buňky ; možná že jsou to zárodečky nebo vajíčka; avšak o jejich vyvinování ještě ni- 
čeho není vyskoumáno. 
Dujardin, jemuž se nejednou větší, až na třelinu čárky dlouhá taková zvířátka 
naskytla, mohl je i rozříznouti, načež jedna i druhá polovina nepřestaly 0 sobě se po- 
hybovati, Máme podobných příkladů nezmařitelného života, jako jsou planarie, hydry 
(nezmary) a j. . 
Z toho, co jsem dosud popisoval, vidělo se, že jsme ne tak zvíře měli před sebou, 
