| 
113 
obrátí se a k svému zřídlu se vracují. Že pak vždy nová zrnéčka následují, z kterých 
jedna vycházejí, druhá se navracují, povstane z toho v každém praménku a vlákénku 
dvojnásobný, sem a tam se pohybující proud. V širších práménkách bývá více lakových 
proudů, i dají se snadno rozeznali ; v nejtenších, které jsou i tenší než zrnko samé, 
zdá se jakoby zrnka po povrchu běhala, kdež pak jedno druhému se vyhýbá. Přijde-li 
zrnko na rozcestí, slaví se, až pak jednu nebo druhou dráhu nastoupí. Přijdou-li Zr- 
néčka k můstku, slává se, že od jednoho praménku k druhému se přelévají, a lu se 
i někdy přihodí, že jeden proud od druhého zachvácen a k návralu přinucen bývá. Také 
uvnitř širšího praménku spalřují se časlo takové zástavy, a odlud pocházející místní 
zuzlení. Zdálo by se podlé toho řádného proudění zrneček, že by se praménky a vlákna 
považovati měly co rourky nebo žilky, vlastní blánkou nadané; u jejichž vnitřku to ko- 
lování by se dělo. Avšak nejostřejší pozorování nic takového nevyzrazuje. © Nezůstává 
nám než přijmouti, že v samé průhledné základní polotekuté látce takové pohybování se 
stává, a sice buďto proudem hmotně pokračujícím (jako řeka), anebo pouze proudem 
střídavého stahování a rozšiřování, což by arci dvojité v tom samém vláknu býti muselo. 
Dosáhnou-li vlákna na své cestě nějakého předmětu, který by za potravu sloužiti mohl, ku př. 
nějakou bacillarii nebo oscillatorii, tu hned se okolo něho položí, sousední se soused- 
ními splynou, i ulvoří se vlastní obálka, v které předmět uzavřen jest.. V té pak 
i v souvisících vláknech přestane všecko proudění zrneček, vlákna se skřivují, skracují, 
více a více mezi sebou v husté lenelo nebo, širokou blánu splývají, až ta celá spousta 
se svou kořistí k otvoru se přiblíží (Obr. 3.) 
a konečně do něho vláhne. U forami- v 
niferů, kdežto otvory jsou příliš malé, 
kořist se vtáhnouti nemůže, nýbrž stráví 
se na venku, v tenelč samém, kleré po- 
travní látku do sebe přijímá, a pak vla- 
hnuvší se tělu přináší. Podobné vtá- 
hnutí pozoruje se, když z jakékoliv jiné 
příčiny, zalřesením nádoby, vody, do- 
týkáním se tykadel, stane se dráždění 
sarkody. © Tu hned se slaví proudění 
zrneček, vlákénka se stahují, spouštějí 
se skla, splývají mezi sebou a navracují 
se konečně celá rozdrchaná a zpolvo- 
řená do své schránky, kde s ostatní sar— 
kodou se slijí. Poznamenali sluší, že při 
největším vyvinulí sarkody ve vlákna 
a lenala čásť její lálky se obrátí na 
obálku samu a jí tlustou vrstvou po- 
krývá, z které opět nová vlákénka na 
vše strany vybíhají (obr. 3.). Slouží lu 
snad látka k vycezování koroviny pro 
vzrůst a pro ozdobné vytvoření povrchu 
obálky. Kde místo jednoho otvoru celý i , 
povrch skořápky dirkami jest poset jako u foraminilerů, tu každou za vychází vlastní 
Živa 1855, : Ý 
