120 
dalo, nýbrž jenom takové, které se samo sebou k takovému výkladu naskytuje. Pře- 
hlídneme-li ještě jednou celou řadu tvarů, jimiž jsme se obírali, spatříme, jak řada tato 
počíná s jednoduchým klíčným vakem v tkanivu lodyhy u jmelu, a pak přestává květen- 
stvím spoluložných a jejich příbuzných. U prvních členů této řady, u jmelu a sosen, 
zaujímá květ ještě malý prostor v porovnání s celou rostlinou, u posledních členů, u ja- 
bloňovitých, tvoří alé každý květ pěkný, pro sebe uzavřený celek. Obaly květové jsou 
pořád četnější a rozmanitější a přibližují se podél lodyhy ke květu, jakožto přípravy 
takřka k jeho vyvinutí. Z toho stanoviště zdá se květ u sosen náhle jako skokem vy- 
vinovatli, poněvadž hned po vylvoření listonosných větví květ sám se objeví; u posled- 
mích členů naší řady ale pokračuje vyvinování květu více rhytmicky, přechod z oboru 
vegetativního do reproduktivního jest zponenáhlý. Naše nejkrásnější rostliny náležejí 
právě k těm, u nichž vegetativní část (listonosná lodyha) zponenáhla do reproduktivní 
(květ a květenství) přechází. Květiny, jimiž se zahradníci nejraději obírají, jsou lilijo- 
vité, růžovité, vslavačovité, spoluložné, slezovité, kdežto sosnovité a proteovité více 
z vědeckého ohledu se pěstují. Jmenované čeledi, též na lukách našich mnohonásobně 
zastoupené, vyznamenávají se jistou souměrností ve svých částech, tak že listí a květ 
stejnou váhu si drží. Květy jejich náležejí buď k největším nebo aspoň prostředním, 
listí jejich má podobu jednoduchou ale ušlechtilou, a velikost přesahuje málokdy čtyry 
stopy a neumenší se pod 8—10 palců. Při tom jest listí spojeno s květem půvabným 
přechodem, který sám sebou do očí padá a teprva vyhledávati se nemusí. 
Z těchto příčin vysvítá, že oku, kteréž aesthetickou cenu měřiti zná, ony květiny 
nejkrásnější býti se zdají, u nichž listí a květ zároveň se, objevuje. Rostlina může býti 
velmi krásná i bez květu, obrysy její mohou býti nejušlechtilejší, ale teprva květem do- 
sahuje svého pravého dovršení; k rozmanitosti obrysů musí také přistoupili harmonie 
barev. Ale také pouhý květ bez listů nedosahuje plné krásy, proto jest květoucí strom 
ovocný méně krásný nežli půvabný, a půvabnost jeho spočívá skoro více ve zvěstování 
jara, nežli v krásných barvách a tvarech. 
Odchýliv se tím poněkud od započaté rozpravy, byl jsem toho přesvědčení, že 
aesthetická cena přírodnin, kteráž právě na neučence hlavně působí, jenom srovnávacím 
a zevrubným skoumáním povahy její vysvětliti se dá. A konečně jest předce cílem 
všeho přírodozpylu, sebrali nejasné a poloovědomené vtisky smyslného světa, porovnati 
je mezi sebou, pojmouli nezakalénou myslí a osvojiti je sobě jasným ovědoměním. 
K fysiologii květu. 
Skoumali jsme dosaváde jenom pomíjející tvar květu, kterýž, jak jsme viděli, pou- 
hým přechodem jest od doby pouze rostlinné k době plodní. Úkony této doby jsou 
u všech rostlin skoro tytéž, a proto může se zde o nich povšechně. jednati, 
Plodní "činnost rostliny počíná zúrodněním, následkem jehož klíček tvořili se po- 
čne, a ukončuje se uzráním plodu. Při tom mají rozličné části obalu rozličné úkony, 
zprostředkujíce dílem zúrodnění (dráha pylová) a dílem vytvořujíce plod, jehož vyvinutí 
zároveň pokračuje s vyvinováním klíčku. 
a) Zúrodnění. 
Podstatný úkon zúrodnění záleží v tom, že se květový pyl (prášek) s klíčným 
vakem setká. Pyl jest výrobek prášníků. Skoumáme-li prášníky v květu velmi mladém, 
nalezneme, že mají jako ostatní poboční části budoucího květu podobu jednoduchých 
