127 
jcího medvěda, kteréhož jsem až na návrší následoval, poněvadž mi nabitá zbraň dodala 
srdnatosti. Pak jsem se opět vrátil k. zastřelené šelmě, přikryv ji zlomky (ulomenými 
větvičkami) položil jsem vedle ni nůž, ocilku a náboj, aby se k ní žádný medvěd nepři- 
blížil, poněvadž mi ze zkušenosti povědomo jest, že když medvěd k zastřelenému medvědu 
přijde, jej roztrhá a kusy trupu roznese tak, že se v té době, když se bílý den ukáže, nic 
více z něho nenalezne. Zdali se medvěd, který zvítězil, mstou a vztekem nasytil, když 
svého zápasníka mrtvého spatřil, neb -zdali ze strachu prchl, to zůstane pohádkou. — 
„Za rok potom vyšel jsem jednoho dne k večeru v tom samém hájenství střílet je- 
leny. Pod skalou, kde několik vývratků přes sebe na zemi leželo, zhlídnul jsem tři med- 
víďata, která po vyvrácených kmenech nahoru a dolů lezla. Přikradl jsem se blíž, a právě 
v tom okamžení, když jsem mláďata černá jako havrani pozorovati chtěl, vyřítila se na 
mne z huštiny mumlající medvědice. Rychle se obrátiv vzal jsem nohy na ramena, uhá- 
něje k dolině. Medyědice běžela za mnou, a já byv v nebezpečenství,; že mne dohoní, oto- 
čil jsem se proti ní, očekávaje s nataženou zbraní její útok. 
„Tomu náhlému obratu podivila se medvědice, která již jen asi 10 kroků ode mne 
vzdálena byla. Ona zůstala také stát, vztýčila se mumlajíc, a když mne dobře prohlídla, 
zase se snížila. Dokavad jsem se docela pokojně choval, zůstala medvědice, ustavičně mne 
pozorujíc, také pokojná ; jak mile jsem ale několik kroků couvnul, vztýčila se opět a trochu 
ku předu pokročila. Na ten spůsob několikrát svou postavu změnila, až jsem se konečně 
vždy dále a dále couvaje, v příhodném okamžení na outěk dal.“ 
Že byl lov medvědů nebezpečný, to trefně líčí polské přísloví: „Jak idziesz na 
niedžwiedzia, gotuj lóžko, ale jak idziesz na dzika (divokého kance); to mary.“ 
Nepřátelé vinného keře mezi chrousty. 
"dá Před leknutím, spůsobeným času našemu novým nepřítelem vinného keře z říše 
rostlin (Oidinm Tuckeri), ustoupili poněkud do pozadí starší jeho nepřátelé, jakkoli žádným 
rokem neopomijejí se objevovati. Příležitost, uvésti je na novo v paměť, podává nám pro- 
středek, jehož užívá Pavel Thenard k vyhubem  chrousta nazvaného Eumolpus vitis, který 
co veliký škůdce vína zhusta se ve Francouzích nalezá. Wrancouzové nazývají toho chrousta 
'ecrivain (písař), poněvadž na listech, jež nabryzl, zůstavuje po sobě pruhy, které zdaleka 
se podobají dvojitým čárám pérem udělaným. Vlastně ale jest to larva toho chrousta, 
která škodí nahryzováním kořenu vinného keře. Prostředek, jejž vynalezl Thenard, jsou 
známé pokrutiny, totiž zbytky pozůstávající po vytlačení oleje z řepky. (Obsemení totiž 
obsahuje ještě dostatečné množství onoho prchavého oleje, jenž hořčici dává její sílu, tak 
Ze nejspíše výpar jeho hlavně působí na vyhubení larv. Pokrutiny rozemelou nebo roz- 
tlukou se na mouku, která se něco málo navlaží, aby se voňavý olej mohl vyvinouti.  Děl- 
-nici na vinicích, když v březnu réví okopávají, vezmou k sobě tolik té mouky, co by vy- 
stačilo na den, posypají tím zem okolo kořenů a honem to okopáním dozpod přivedou, 
„poněvadž by jinak mrvidlo rychle uprchlo.. Dle osmileté zkušenosti Thenardovy obnáší 
prospěch při sbírce u srovnání s těmi lety, kde toho prostředku mebylo ještě užíváno, 
15—20 ze sta, což ovšem řídí se dle toho, jak lacino se pokrutiny dostanou; poněvadž 
setí řepky není všude stejně rozšířeno. 
Jakkoli tento chroust u nás pro svou vzácnost sotva škodliv býti může, předce by 
„Stálo za to, zkusiti toho prostředku, poněvadž od silné jeho vůně očekávati se dá působení 
„ma všechen hmyz, který je citliv mrvidel. I u nás nalezá se totiž rozličný hmyz, jmeno- 
vitě larvy chroustů, které neméně jsou škodlivé. Larvy babek:  Melolontha  hippocastani, 
vulgaris a solstitialis. ohryzují tak jako Eumolpus vitis kořeny vinných keřů, čímž začasté 
při velikém množství svém těmto rostlinám velice škodí. 
Jmenujeme tu ještě jiný druh chroustů vinnému keři škodlivých, jest to Rhynchites 
dachus a Betuleli, proti kterému arci onen prostředek nepomáhá, poněvadž se vyvinuje 
v poupatech, do kterých samička na jaře vejce položila a které potom hubí. 
DPP olap usněr 
JM 
i Od nějakého času dobývá se u Bonnu destillací živičnatých (bituminových) břidlic 
„mimo těkavé oleje také bílá pevná látka, z nížto se s prospěchem výborné svíčky zhoto- 
