ZIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejčí. 
Číslo 5. ; Ročník třetí. © Květen 1855. 
| Vychází měsíčně po dvou arších. (Cena pro údy Matice obnáší ročně 1 zl. 30 kr. stř., pro odběratele 
ostatní ročně 3 zl. stř. Předplacení přijímá se v kanceláři p. J. U. D. Jos, Fryče, v Jindřišské ulici 
č. 900 — II., pak u domovníka v musejním domě, kdežto se čísla vydávají. Zasílá se také poštou. Po- 
štovné obnáší ročně 36 kr. stř. 
Učedlníci Saiští *). 
Z Novalise přeložil Ladislav Čelakovský. 
1. 
Učedlník. 
Rozmanitými cestami kráčí člověčenstvo. Kdo by ponich stopoval je porovnávaje, 
podivné obrysy povstávati by uviděl; obrysy, zdající se přináležeti k onomu. velikole- 
pému tajemnému písmu, jaké všudy spatřovati možná, na křídélkách, na vaječích sko- 
řápkách, v oblacích, ve sněhu, v krystalech a podobách kamenových, na vodách umrzajících, 
vně i uvnitř pohoří, rostlin, živočichův, lidí; nejinak ve světlech nebeských, na smýkaných 
a dotýkaných ploškách ze skla a pryskyřice; ve. pilinách okolo magnetu paprsčených, 
a v podivu hodných shodnostech osudu. V nich že leží klíč k divotvorné té azbuce, 
mluvnice tajemného jazyka, tušíme sice, ale samo tušení toto nechce určilý tvar na se 
bráli, neslibuje, že vyšší nám odemkne náhledy.  Alkahest **) jakýsi zdá se býti rozlit 
po smyslech člověčích, a jen na okamžení houstnou takořka lidská přání, lidská my- 
šlení. Z toho povstávají jejich tušení; ale pohříchu, po nedlouhu všecko zase jako 
před tím před očima jejich ve mhle rozplývá. 
Zdaleka slyšel jsem, an někdo pravil řka: Nesrozumitelnost prý není leda ne- 
rozumu následek, ten totiž se pilně shání po tom, co má sám a co tedy nikdy již na- 
lezti nemůže, Jazyku onomu prý proto nerozumíme, protože jazyk sám sobě nerozumí 
POTE 
%) Málo co mezi mnohonásobným čtením mého mládeneckého věku učinilo takový dojem na mou celou 
duši a ducha i na mé snažení o poznání přírody, jako následující článek tehdáž ještě žijícího, skvě- 
lou slávou nešeného Novalise (Friedrich Ludvig von Hardenberg, umř. 1801). Jsou tam obsaženy 
všeliká stanoviska, z jakých lidský duch na přírodu hleděti může; i rozvíjí se světlo, které napotom 
neustupně celé živobytí přírodoskumce následuje. Žádal bych, aby mnozí z našich čtenářů nejenom 
v líbeznosti rozpravy, ale také v jejích hlubokostech se kochali a bohatou z toho kořist vytěžili. 
7 Nachází-li se mnoho míst temnějších ba někdy zdánlivě i suchopárných, vynahradí se to dostatečně 
5 jinými ještě četnějšími půvabnými a básnickou krásou vynikajícími místy. Jan Purkyně. 
8) AJkahest bylo u alchemystů všeobecné rozlučovadlo, 
Živa. 1855. 9 
