153 
domů dítě, přijde-li „vlk na tebe, sní tě. Až dosaváde tu průpovídku lidé ještě mají 
ve zvyku“ — 
Čím více v Čechách lidnatosti, vesnic a vzdělanosti přibývalo, tím více ubývalo vlků. 
O hojném počtu vlků vydávají poněkud svědectví jmena našich vesnic. Máme 
v Čechách vesnice: dva Vlčí Doly, jednu Vlčí Horu, jedny Vlčí Hory, jedno Vlčí Pole, 
jeden Vlčinec, jedny Vlky a jednu Vlkovou, pak Přestavlky. V listině kláštera Opatovi- 
ckého od roku 1228 (viz Erben. Regesta str. 338) jmenuje se zašlá již vesnice Vlko- 
vyje. V listině Vyšehradské okolo léta 1199, v dotčených regestech str. 200 obsažené, 
nazývá se jisté místo pod Vyšehradem ležící Vlčí Branka (porta lupi). Až posud se 
v Čechách nalezají pozemky v hojném počtu, kde se říká: u vlčí jámy, u vlčího dolu, 
u vlčího pole, ve vlčím a t. d. 
Přičiněním rostoucího obyvatelstva se vlei v Čechách zponenáhla vyplemeňovali. 
Že počet jejich ve vlasti naší byl za panování slavného krále Přemysla Otakara II, ještě 
znamenitý, vysvítá ze spisu Cosmae Continuatores str. 410, v kterém praví hodnověrný 
český dějepisec: „Léla narození Páně 1268 kázal král Otakar udělati jámy v jedné každé 
vsi, na kteréžto jámy by se dala hus nebo podsvinče k chytání vlků.““ Na str. 422 
při roce 1236 dotčeného spisu vypravuje: „Také vidíno jest toho roku velké množství 
vlků před branami hradu Pražského s obojí strany, kteří velikými hlasy vyli, čímž celé 
příhody národu Českému co znamením zvěstovali,“ 
Dotčené vlčí jámy se také v okolí Pražském nalezaly, a poněvadž se v pozdějším 
čase místo vlků zvěř do nich lapala, přikázali panovníci čeští, aby byly kaženy. 
V listině krále Vladislava, dané Pražanům, v příčině vinic okolo Prahy, léta 1497 
24. července na Horách Kutných, praví se laklo: „Item jámy a jiné rozličné léčky aneb 
ma ptáky ve vinicích, ty aby byly kaženy.“ V listině císaře Ferdinanda I. od 4. prosince 
4558 .v Praze jest takto psáno: „A však obzvláště poroučíme přikazujíc, aby pod dnešní 
den ve vinohradech jámy dělati a míli, na koroptvy ani na zajíce léčiti žádný se nedo- 
pouštěl pod pokutou desíli kop grošův českých, totiž jednu polovici do komory naší 
a druhou perkmistru našemu, v kterémž by vinohradě se našlo, propadení. Než které 
jámy již zdělány jsou, ty aby hned zase beze všeho meškaní pod touž pokutou zasypány byly.“ 
Rozsáhlejší množení se lidnalosti, huslější zakládání a šíření se hradů, měst, ves- 
mic, a znamenitý pokrok v polním hospodářství napomáhaly k vyplemenění vlků, a směle 
tvrditi můžeme, že se vlci před třicítiletou válkou jenom v hlubokých lesích v Čechách 
zdržovali, Po jejím skončení nastala doba rozplemeňování se vlků velmi příznivá. Dě- 
jepisec Fr. Pelcel vypravuje ve své kronice na str. 520, že roku 1639 jenom v Žate- 
ckém kraji 400 vesnic vypáleno bylo, a že sám švédský velitel Adam Pful se chlubíval, 
že asi 800 českých-vesnic vypálil. Při roce 1648 praví dotčený spisovatel: „Není žá- 
'dné město aniž hrad neb vesnice v celých Čechách, která v té válce nebyla vydranco- 
vána, placením výpalného obtížena neb docela ohněm strávena. Krásné vinohrady, štěp- 
mice, chmelnice, Safránice a t. d. podržely sem a tam ze své někdejší znamenitosti 
jenom svá jmena v ústech lidu až na nynější časy. Z mnohého tvrdého hradu v té 
době zbořeného již ani kámen na kamenu ležeti nezůstal. Na zříceninách bývalé slávy 
nalezá se sem a tam štíhlokmenný les, pastviště, pole a t. d. Po tomto ještě nikdy v Če- 
„chách nevídaném zpustošení země z 'celé lidnatosti sotva čtvrtý díl pozůstal.“ Ná- 
ramné seslábnutí Českého národu mělo i ten zlý následek, že se vlci v celé zemi 
„ Fozmnožovati počali. Hluboké rány nastalý pokoj jenom zponenáhla hojil, 
