171 
ného skupení prahor, které obyčejně k Sudetům počítáno bývá. Skupení toto, pokud 
jenom na prahory ohled béřeme, obsahuje hory Lužické, Jizerské a Krkonošské. 
K Lužickým horám mohou se počítati všechny vrchy a kopce na pravém břehu Labe, 
které v Sasích od Budišína a v nejsevernějších Čechách okolo Rumburku a Šluknova 
se prostírají. Hory tyto skládají se nejvíce ze žuly, severovýchodně ze syenitu a por- 
fyru. K jihu jsou obstoupeny rozrytým pískovcovým površím, kteréž vůbec pod jmenem 
saského a českého Švýcarska známo jest; severně ztrácejí se Lužické hory Zponenáhla 
v rovinách německých, z nichž ještě sem tam malé prahorní kopce vynikají, k východu 
souvisí mezi Friedlandem a Libercem s Jizerskými horami. 
Lužické hory netvoří ale vynikající pohoří jako Rudohoří nebo Krkonoše, jsou 
spíše- jenom rozvlněnou vysočinou, jejíž severní patá v Lužici 500—700 stř., jižní v Če- 
chách asi 1000 stř. nad moře jest povýšena. 
Nejvyšší vrchy objevují se na českých hranicích mezi Sebnicemi, Rumburkem 
a Chrastovou (Kratzau), skládají se ale větším dílem z plutonského znělce, kterýž zde 
mnohonásobně jak prahory tak i žulu prorazil, Temena jejich nepřesahují však nikdy 
2500 stř. 
Panující hornina v těchto horách, pokud do Čech v okolí Rumburku a Šluknova 
náleží, jest hrubozrná žula s velikými vyhraněnými živci; porůznu vyskytují se malé sloje 
ruly, jakož i couky a žíly drobnozrné žuly a porfyru. Jako v Šumavě vyskytují se zde 
couky křemene, který v celku směr jihovýchodní zachovává. Takový couk na dvě míle 
dlouhý a několik set střevíců mocný prostírá se od Šluknova ke Kumnersdorfu. 
Velmi památné jsou poměry uložení, kde žula bezprostředně s pískovcovými ska- 
lami se stýká. Podél celého prahorního skupení od Hohensteinu v Sasích přes Oberau, 
Weinbóhla, Dittersbach, Sangsdorf, Hinterherrnsdorf, Doubici, Waltersdorf k Hodkovicům, 
ba dále u paty Žaltmanských hor blíž Nachoda (viz Živu r. 1853, str. 358), jsou vrstvy 
kvádrového pískovce a opuky, jinde vodorovné, silně nakloněné. bai převrácené a místem 
i žulou pokryté. U Hohensteinu pozoruje se mimo to ta zvláštnost, že mezi žulou 
a pískovcem jurové vrstvy na den vycházejí, což nikde jinde v tomto pohoří se nejeví. 
Přiložený výkres představuje ten poměr. 
Schindergraben. 
Průřez skal u Hohensteinu v Sasích. 
Ž. žula. J. jurové vrstvy. P. pískovec kvádrový. 
Vyplývá z toho samo sebou, že žula hor těchto teprva po vytvoření pískových 
- vrstev (útvoru křidového) do výšky byla vyzdvižena a že podél celé jižní paty hlu- 
- boká propast povstala, do níž část pískových a opukových vrstev spadla. 
V! ň 
" Určitý horský ráz mají Jizerské a Krkonošské hory, které ze všech stran příkře 
'stupujíce krajinu mezi Chrastavou a Friedlandem, pak mezi Šaclířem a Lands- 
- hutem vyplňují. 
