172 
Severní pata těchto hor leží ve výšce 1000 stř. v Pruské Lužici a Slezsku, jižní © 
pata v Čechách mezi Hodkovicemi, Vrchlabí a Trutnovem ve výšce 1500 stř. 
V Krkonoších, kteréž obsahují nejvyšší hory mezi Dunajem a Skandinavií, vyvi- 
nuje se všechen půvab romantického horstva, pročež bývají od cestovatelů nejvíce na- 
vštěvovány. Na mohútných jejich hřbetech vyzdvihují se nejvyšší hory Čech, Sněžka 
(5095“), Brunnbero (4828“), Šišák (Sturmhaube 4,666), Kotel (4490). Sněžka na jiho- © 
východním konci jest tupý jehlanec, již nad hranici stromového zrůstu povýšený, od 
kaple jeho otvírá se panorama na 80 mil v průměru. Lesnaté, neschůdné Jizerské hory 
obsahují několik souběžných užších hřbetů ; Tafelfichte u Neustadtlu jest nejvyšší te- 
meno jejich (46294), 
Vnitřní sloh těchto hor jest z většího dílu soustřední. Jádro celého horstva 
tvoří mohútné horniště žuly, majíc skoro podobu 8; větší díl zaujímají Krkonoše, menší 
Jizerské hory, nejužší jest v prohbí, kde se u Nového Světa oboje hory od sebe 'dělí. 
Bezprostředně k žule přikládá se rula a svor, kterýž konečně do hlinité břidlice přechází. 
Na severní straně leží na žule rula, zvláště mezi Friedlandem v Čechách a Neu- 
stadilem až k Warmbrunnu ; u Raspenavy objímá rula sloj hadce vápnem proniknutého 
(Ophicalcit) a tvoří vysoké chlumy, mezi nimi Tafelfichte. Dále teprv přechází rula 
ve svor. Na jižní straně mezi Chraslavou a Vysokou leží na žule bezprostředně. břidlice, 
časlo mastkem a křemenem proniknuta. Taková křemenitá břidlice skládá též temeno 
Ještědu u Liberce (30509. V břidlici. objevují se sloje vápence a hnědé železné rudy, 
která na některých místech (Ernstthal, Franzensthal) se taví. | 
Východně od Vysoké přechází břidlice ve svor, který bezprostředně na žule leží, * 
a od Štěpanie, Vrchlabí až k Freiheitu s červeným pískovcem se slýká, od Freiheitn 
přes Šaclíř až ke Kupferbergu opět břidlicí pokryt jest. Svor tvoří zde nejvyšší hory 
Krkonošské, jako Sněžku, Brunnberg, Kotel, Krkonoš a j.; žula zase skládá široký. 
> hřbet, po němž se tak nazvané louky ve výšce 4000. stř. rozšiřují. Zde se vyvinul 
jistý spůsob alpského hospodářství, a na loukách jsou všude roztroušeny tak nazvané 
boudy, kolem nichž se celé léto hovězí dobytek pase. V četných údolích jest všude 
úrodný nános, kde se již osení dobře daří, ač pro dlouho trvající zimu vždycky dobře 
sklízeno býti nemůže. Žula Krkonošská jest velmi chudá na rudy, jen železné rudy ob- 
jevují se porůznu. Mimo les a pole v údolích hledají tedy obyvatelé Krkonošští v prů- 
myslu svou výživu, klerý ovšem s velkými dílnami na blízku zápasí. Silné proudy 
vodní a uhelné ložiště na blízku u Šaclíře, Waldenburgu atd. poskytují dílnám značných 
výhod. Bohatší jest svor, ač v celku také dosti chudý. V něm vyskytují se čelné sloje 
vápence, který u Vrchlabí pěkně bílý, zrnitý jest, skoro podobný karrárskému, jen že 
v menších balvanech se láme. V Krkonošském dolu pod Sněžkou dobývá se ze sloje 
měděného a otrušíkového kyzu, smíšených s částkou magnetového kyzu a zinkového blejna, 
měd a otrušík; u Oupavy leží ve svoru sloj magnetové rudy, u Rokytnice obnovilo se 
dobývaní měděných rud (hlavně kyzu pestrého a zeleni měděné) ; mohútnější jsou však 
couky s měděnými kyzy na slezské straně u Kupferberou, kde břidlice v amfibolové a 
chloritové kamení přechází. U Harrachsdoríu vyskytují se slabé couky s leštěncem, me- 
rotcem a pyromorfitem; také zlato se porůznu vyskytovalo a v některých dolinách rý- 
žovalo , u Freiheilu má dosaváde vrch jeden jmeno zlalého parohu (goldenes Rehhorn). 
