173 
Jak na slezské tak i na české straně proudí se z prahor teplá voda, v Čechách 
u Svalojanských Lázní ze svoru, v Slezsku u Warmbrunnu ze žuly. Na obou stranách 
v Slezsku a Čechách jsou Krkonoše a Jizerské hory lemovány novějšími usazeninami, 
v Slezsku však rozmanitějšími nežli v Čechách. Z usazenin těchto vystupují porfyrové 
a melafyrové homole, které zvláště na české straně u Hodkovic, Semil, Šaclíře až 
k Landshutu malebné předhoří skládají. 
Ideální průřez krkonošských hor. 
Čech 1 
Ž. žula. R. rula. Sv. svor. Bř. břidlice. Pr. porfyr. ČP. červený pískovec. V, vá- 
penec měďnatý (Zechstein). KP. kvádrový pískovec. 
Velmi zajímavé jsou též v oboru Jizerských a Krkonošských prahor jednotlivé 
čedičové kupy, jako v žule Keulichte Buchbero (3120“) u Jizery, některé kupy v nižší 
žulové krajině jižně za Loubany a okolo Lisé, pak blíže Sněžky samy v malé sněžní 
jámě ve výšce 4612 stř; v rule u Friedberku a Friedlandu, kde starý hrad na čedičové 
skále stojí. Všechny tyto čedičové kupy pocházejí bezpochyby z doby, když byl červený 
a kvádrový pískovec čedičem proražen. — 
Nejmenší prahorní skupení, ačkoliv též s význačným horským rázem, tvoří pohoří 
Orlické. Nejvyšší temeno tohoto pohoří jest Sněšník u Králíků (4429/), od něhož na 
trojnásobných hranicích Čech, Moravy a' Slezska, tři údolí běží, údolí Moravy k jihu, 
Orlice k západu, údolí Nisy k severu. Vysoký hřbel táhne se odtud k východu mezi 
Moravou a Slezskem, a dosahuje Dědem (Altvater, 4620" největší výšky; dále prodlužuje 
se tak nazvanými Jesenickými horami, které ale již k prahorám nenáležejí, až k Odře. 
Podél českých hranic běží od Sněžníka též značný hřbet Orlický až k Metuji 
mezi Novým Městem a Náchodem, nejvyšší temeno tohoto hřbetu u Deštné dosahuje 
3614 stř. výšky, poslední konec jeho mezi Olešnicí a Dušníky (Reinerz) má jmeno 
Hohe Mense. Jiný hřbet, s Orlickým souběžný, proslírá se na severní straně Kladského 
hrabství a souvisí s tak nazvaným Sovím pohořím (Eulengebirge), tak že Kladsko se 
svými novějšími vrstvami kotlinu mezi Orlickými a Sovími horami zaujímá. 
Mezi Krkonoši a posledními výběžky lěchto Orlických hor spočívá památné sou- 
vrství kamenného uhlí, červeného a kvádrového pískovce, proražené malebnou řadou por- 
fyrů na severní straně Broumovského údolí. Zde se nalezají malebné Aderspašské a Po- 
lické skály a ony zajímavé poměry, o nichž již dříve (v Živě r. 1853, jak svrchu) řeč byla. 
Jižní pata celého pohoří v Čechách a Moravě, asi 1000 stř. nad mořem, jest le- 
mována vrstvami kvádrového pískovce a opuky od Nového Města přes Dobrušku, Solnici, 
Rychnov, Jabloň až k řece Moravě u Zábřehu, východně přikládají se k Orlickým horám 
-od Mohelnice nad Moravou až k Římařovu (Rómerstadt) a Zukmanllu v Slezsku břidlič- 
malá pásma tak nazvaných Jesenických hor; severně v pruském Slezsku jest prahorní 
„výběžek Sněžníka a Soví pohoří obstoupeno mladšími usazeninami a náplavy, z nichž 
jenom porůznu ještě prahorní pahorky vystupují, 
