182 
Datlové maso obsahuje: Dallová pecka obsahuje: 
Gummi Elaeinu 0:39, 
Pectinu 11.4%, Gummi a slizu 364%, 
Bassorinu Fibrinu a bílku 402%, 
Slizového cukru 58%, 
Fibrinu 2-39/,. 
V tomto lučebném rozboru padá nejdříve do oka nedostatek škrobu, jak v datlo- 
vém mase tak i v pecce. Místo něho malezá se více nežli polovina slizového cukru 
a gummi, látek, kteréž z našich potravních rostlin teprva uměle klíčením (slad), vařením 
nebo přísadou kyselin vyrobili se dají. Datle obsahuje jenom v nezralém stavu také 
škrob, při zrání promění se tento ale horkem slunečním v podotknuté látky. V teplých 
krajinách jest tedy příroda sama kuchařem, a plod na stromě nejenom uzrává, nýbrž 
i látky, které my teprva vařením, pečením k strávení připraviti musíme, samy sebou na 
slunci k tomu se připravují. Jaký rozdíl mezi potravným trhem v teplém pásmu a trhem 
naším! Tam samé lahůdky, které sytí a žádné přípravy nepotřebují, u nás vyjmouc něco 
ovoce, samé látky, jež pracně vychovati a uměle teprva připravili musíme, aby sloužiti 
mohly co potrava. V tom ale právě přednost naší krajiny záleží, u nás musí se dobý- 
vati všechno rozumem a pílí, v neustálém boji s hmotou zostří a zdokonalí se lidský 
duch, v teplých krajinách ale uvázne pro samé pohodlí v nečinnosti. 
U našich obilních druhů jsou uhlovodíky (škrob) s dusičnými látkami (fibrin, 
rostlinný klih) tak spojeny, že jen uměle od sebe oddělili se dají, v datli ale jsou tak 
rozděleny, že lučebně proměněné uhlovodíky (cukr, gummi, bassorin) skoro samy pro 
sebe (70"/, a 249, vody) maso skládají a jen 23%, fibrinu obsahují; pecka zase má 
více než polovinu fibrinu a bílku, ostatně gummi a cukr, mimo stahující látku. Poro- 
vnáme-li datli s obilím, dá se vlastně jenom dallová pecka k zrní obilnému přirovnali 
a shledá se, že u pšenice, která v porovnání s ostalním obilím nejvíce fibrinu obsahuje, 
předce télo lálky méně má nežli datlová pecka. Kdyby se tedy dusičné rostlinné látky 
(rostlinný klih a fibrin) ve vělším množství dobývati měly, hodily by se k tomu datlové 
pecky dokonale. 
Obrátíme se od dallové palmy, o níž by se oslatně ještě mnoho říci dalo, k pal- 
mám nového světa, mezi nimiž rod palem Mauritiových největší druhy celého řádu ob- 
sahuje. Mauritia vinifera a M, flexuosa (obr. 2.) vyzdvihují své koše až na 120—160 
výšky ; šlíhlé kmeny jejich, 1—1'/“ tlusté, naplňují jako husté sloupoví nižiny jihoame- 
rické, od Rio Francisco (410" jižní šířky), kde M. vinifera panuje, až k úslí řeky Ori- 
noko (10% severní šířky, tedy prostoru 20 stupňů, v kleréž celé M. flexuosa obývá. 
Podle břehů nejmohútnějších řek na zemi, řeky Amazonské, Orinoka a Franciska, pře- 
sahují palmy tyto všechen ostatní bujný zrůst, tvoříce takřka les nad lesem. 
Tak jest tedy Mauritiá protiva datlové palmy, tato vládne v pustinách, ona ještě 
jednou tak vysoká v nejúrodnější půdě na ' zemi. Také zevnilřní podoba obou palem 
jest docela rozdílná; přede vším má Maurilia jiné listy nežli datlová palma. Koš její 
skládá se totiž z 20—30 listů, z nichž každý sedí na řapíku 410“ dlouhém ; tento není 
jako u datlové a kokosové palmy po celé délce lístky obsazen, nýbrž docela holý a nese 
jenom na konci několik tuctů hůstě směslnatých lístků v podobě vějíře 5“ širokého. 
Mladé listy stojí kolmo na teméně kmenů, starší přehýbají se vodorovně dolů, tak že 
koš velikou polokouli 20—30“ v průměru tvoří. Také květenství má obrovské rozměry. 
Z kouta starších listů vyniká větev 6—10' dlouhá, hustě posázena krátkými listovými pochvami, 
