185 
tonosné větvi sedí množství pobočných větviček s pochvami. Velikost květenství jest 
ještě větší nežli u jmenovaných palem, dosahuje totiž délku 20“, jako listy. Podle star- 
šího cestovatele Rumpha vyráží květ z temena kmenu, což jenom ještě u vějířové palmy 
(Corypha umbraculilera), v našich sklenících často pěstované, se pozoruje. Proto kvělou 
takové palmy jenom jednou, vyvinuvše napřed v několika desíliletích koš listový, a za- 
hynou po odkvětu. Palmy takové nazývají se jednoplodné (monokarpické). Při vší po- 
dobnosti ve květu jest předce pohled na sagové palmy docela jiný nežli na Maurilie, li- 
sty totiž jsou u oněch zpeřené, u těchto vějířové. Jest to památná okolnost, že všechny 
šupinoplodé palmy v novém světě vějířové listy mají, v Slarém světě ale zpeřené, kle-“ 
rážto rozdílnost v oboru skupení tak příbuzných rostlin jen tím se poněkud vysvětluje, 
že vějířový a zpeřený list v prvním základě jest tentýž, u zpeřeného, ale lístky na pro- 
dlužujícím se řapíku od sebe se vzdálí, u vějířového ale listonosná část řapíku velmi 
králká zůstává. — 
K- zajímavému podřadí šupinoplodých palem náleží též památný rod, rákosových 
palem (Calamus), na indickém souostroví rosloucí a podivuhodnou délkou svých kmenů 
se vyznamenávající. Kmeny dosahují toliž délku až 500 stř., ovšem ale na ujmu tlouštky, 
která jen několik palců obnáší. Palmy tylo nemohou tedy jako ostalní kolmo. vzhůru 
růsti, nýbrž vinou se okolo větví sousedních stromů, tvoříce mezi nimi houšť neproni= 
knutelnou. Znamenitá délka kmenu pochází z toho, že články palmového kmenu, u ji- 
ných rodů krátké a llusté, u rákosových palem na mnoho střevíců dlouhé a při tom 
tenké jsou; na jednotlivých článcích, vyjmouc nejzpodnější, zůstávají listy státi a ne- 
shlukují se na konci kmenu v malehný koš, a z toho právě povstává rákosová podoba 
jejich. Zároveň vyniká od kořene množství tenkých šlahounů, a celé skupení má po- 
dobu hustého křoví, čímž se ještě více od košatých palem vzdaluje, jejichž výběžky u 
kořene dříve do země vnikají a pak kolem palmy vzhůru se vypínají; následkem toho 
stojí palmy často v kruhových skupeninách. Ostatně neobmezuje se štíhlost rákosových 
palem pouze na kmen, také řapíky listů jsou poměrně štíhlé a lístky na nich jsou od 
sebe vzdálenější, taktéž jsou květonosné větve, ve dvou řádkách květové jehnědy ne- 
soucí, dlouhé, prutovité. Z palem těchto pocházejí tak nazvané španělky a rákosky; 
ony jsou částí llustšího, tyto tenšího kmenu. Jak v Indii, lak se polřebují také u nás 
k dělání rozmanitého pletiva. 
Také Amerika má své rákosové palmy, ty ale náležejí k příbuzenstvu kokosu, 
s nimiž uspořádání květu a veliký obal kolem celého květenství společný mají. Ostatní 
podoba upomíná na indické rákosové palmy. Může se tedy říci, že indické šupinoplodé 
palmy toho spůsobu v Americe nahraženy jsou kokosovitými (zvláště rodem Desmon- 
cus). Také užitek, jejž poskytují, jest tentýž jako u indických palem. 
Východní Asie se svými četnými ostrovy obsahuje nejvíce palem. Mimo popsané 
popíšeme ještě některé. 
Areka Catechu (obr. 3.) pěstuje se po celé východní Indii. Jest to palma 40—50 stř. 
vysoká, vyznamenávající se zvláštním zevnitřkem, pročež představuje zvláštní tvar palem, 
kterýž podle ní tvar arekový se nazývá, a jak v Asii tak i v Americe zastoupen jest. 
Areka má dosti štíhlý kmen, jenž košem jen 6—9listým se ukončuje. Koš tento není 
tak okrouhlý jako u kokosu, nýbrž vypíná se kosmo vzhůru; listy jsou zpeřené, lístky 
ale stojí zhusta na řapíku, lak že lisl se zdá býti celistvým, méně malebným nežli 
(u kokosu, S tím však souhlasí ve květu, Květ vyvinuje se totiž z poupěte teprva po 
