ŽIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejčí, 
Číslo 7%. Ročník. třett. Červenec 1855. 
Vychází měsíčně po dvou arších. (Cena pro údy Matice obnáší ročně 1 zl. 30 kr. stř., pro odběratele 
ostatní ročně 3 zl. stř. Předplacení přijímá se v kanceláři p. J. U. D. Jos. Fryče, v Jindřišské ulici 
č. 900 — II., pak u domovníka v musejním domě, kdežto se čísla vydávají. Zasílá se také poštou. Po- 
štovné obnáší ročně 36 kr. stř. 
Kočka. 
Kočka náleží do pokolení šelem kotovilých, a v soustavě slove kočka domácí, 
felis domeslica, což vlastně jen samici značí; samec nazývá se kot, kocour. 
Hlava kočky jest tupozakončitá, sovovitá, ale předce není bez jistého významu 
člověčího: čelo pěkně klenuté, ucho malé ale vždy napnuté a podivuhodně bystrosluché ; 
a jak jistý učenec praví, že kůň duši svou v nohou má, tak my bychom mohli tvrdili, 
že duše kočky v uších trůní. Menší bystrosli zdá se její oko míti, ačkoli málo kdo 
bude, jehož by její zelenožlutě se jiskřící zřenice nebyly v temné síni zastrašily. Nemo- 
houc jasného světla dobře snésti, tím lépe vidí v lemnu, a kolmá skula, v kterouž se 
zřítelnice smršťuje, zostřuje zrak její, dávajíc mu pronikavé bystrosti, jížto nikdy své 
kořisti i v sebe mrštnějším poskoku nechybí. Pěkně zakrouhlen, a vždy ulřín a čist je 
nos její; huba zakulatělá a malá, zuby co nejostřejší ; žádný člvernožec nemá ostřejších. 
Kolem télo hlavy bočí se vousy, týkadla to prchlivého zvířete, v nichž bez- 
pečnost jeho postřehy ne v nejmenší míře spočívá. Jsou-li vyježené, tvoří kruh objemu 
těla, a těmito týkadly prý kočka na př. i hned vyměří, zdali jí možno prodrali se ně- 
"jakou křovinou neb trním. A však i dlouhý a hybký ohon není žádný zbytečný pří- 
věsek, Onf jest pln nejútlejšího citu, jakoby druhý pól duše a právě proto takový vý- 
tvarný úd. Kočka bez ocasu *) jest o lepší částku své bytosti skrácena, a utnou-li jej 
zlí hoši, pak ukrývá svou hanbu o samotě, neohlížejíc se ve svém zármutku ani 
po myších. - č 
Celé štíhlé tělo kryje hladký kožich. Jako pláka peří, zahaluje on hustou srstí 
hubenost údů, působě ony jemné a úhledné tahy, dle nichž se pěknost kočky zvláště 
měří. Rozmanitě se mění v nákresech a barvách, od nejněžnější bělosti až do nejčer- 
mějšího temna, tak že takový černý kocour uloží se jako kus noci, z něhož toliko 
sivé duhovky vybřeskují. Jsouť mezi nimi i rusovlásky. Nejvíce ale jsou velmi pěkně 
Znamenány skvrnami, cestkami a pruhy; bílé s černými punčoškami, modrošedé s bílou 
Pí 
(*) Na ostrově Man a v Kornwallisu jest prý odrůda koček bez ocasu. Tedy již od přírody anglisované, 
Živa. 1855. 13 
