201 
Zaludek. 
Sepsal Dr. Eduard Gréger. 
1. 
Již staří filosofové a přírodozpytci nalezali mezi člověkem a ostatním světem tolik 
podobností, že jej často mikrokosmem t. j. malým světem nazývali. Zvláště. platí podo- 
benství toto v ohledu na duši, v nížto celý nekonečný, podivný a svěží svět myšlénkový 
se tvoří, hýbe a zaniká. 
Uprostřed tohoto malého světa, jejž člověkem jmenujeme, sídlí mocný a přísný 
vládce, panovník to obyčejů zlých a obtížných, neuprositelný vybírač těžkých poplatků 
a daní, krutý a nemilosrdný káratel a trestatel všech "přestupků proti zákonům jeho. 
Sedě v středu těla nepracuje a o nic se nestará, pouze pohodlí svého hledí a všechny 
ústroje těla ve své službě drží. Hlava vymýšlí, ruce vydělávají a nohy vyběhávají po- 
platek, jejž tyran tento denně požaduje. Odepři jemu jen několik dní vyplnění mocné 
jeho vůle, a on tebe uvrhne zemdleného a chorého na lože bolestné — ba i smrtí 
tebe potresce, 
„A kdož jest strašný tento velmož, jehožto žezlo tak těžce nad námi vládne ?“ 
Není to žádný vítězný vojevoda, jenž ostřím meče svého panuje, ani žádný zá- 
konodárce, který bleskem rozumu spoluobčany své vodí a řídí — ale jest to pouhý 
„nerozumný vak, masilý pytel z několika blán a množství malých žláziček složen, nic ji- 
ného nežli kožený hrnec, v němž se štávy života vaří — jest to žaludek. „Ba ano! 
-kdyby toho žaludku, říkává mnohý, nebylo, blaze by bylo na světě !“ 
Však naopak; žaludek, na nějž si tak mnohý stěžuje, jest velikým dobrodincem 
člověčenstva. Žaludek jest hlavní, alespoň počáteční páka, jenž člověčenstvo žene ku 
předu, a divochové australští jsou hlavně proto divochové, poněvadž nezná žaludek jejich 
velikých potřeb civilisovaného žaludku evropského. Kokosový ořech, anebo ryba na 
břehu mořském hnijící dostačí k vyplnění všech jeho potřeb a přání. Bez práce nasy- 
cen, naláhne se divoký syn přírody v slínu košatého bananu, a nestará se více o celý 
svět. I v Evropě jsou oni národové, jimžto vlast jejich skoro bez práce a namáhání 
článek v hospodářství těla živočišného, že starý Helmont tvrdil, že duše v žaludku sídlo 
své má. A věru! slabý žaludek — slabé ruce; prázdný žaludek —— mdlé nohy; chu- 
ravý žaludek — churavý mozek. Ba i na cit a na srdce žaludek vliv svůj jeví, a mnohý 
chytrák nechodí s prosbou k velkým pánům leda po obědě, když žaludek jejich v nej- 
příjemnějším rozmaru se nachází. 
2 
Po této krátké hano- i chvalořeči na žaludek bude snad mnohý z čtenářů našich 
žádostiv, seznámiti se blíže se skrytou touto velmocí, jenž tak často činy a snahy jeho řídí. 
Žaludek leží v dutině břišní v sousedství jaler, sleziny, ledvin a střev, od hořejší 
části těla, která ušlechtilejší a vzácnější ústroje přechovává, plíce, srdce, hlavu s moz- 
kem a čelnějšími smysly, zvláštní přehrádkou (branicí, Zwerchfell) oddělen, jakoby již 
příroda sama ústroje duševní a jich působení výše stavěla nad pouze hmotné a zvířecké, 
ačkoli mnozí lidé přirozený tento pořádek převracují a právě do břicha vrch a cíl svého 
povolání kladou. Obalen jest žaludek pobřišnicí (Bauchfell), zvláštní to blánou, která na 
hořejší straně jeho s branice a se stěn břichových na žaludek přechází, jej obaluje 
