219 
přijmouti, že vlakénka sarkodní sama, proslírající se na obvodu ústí, zastupují místo 
pláště mlžů a hlemejžďů. 
Nahoře líčená zvířátka jednokomorní nepřivedou to dále než k utvoření jediného 
sklípku, na klerémž přestávají za celé své živobylí, příroda jim více tvorčí moci nepo- 
skytla. Jinak jest u mnohokomorních. Příroda na vícero dob rozdělila a zásobila je- 
jich sílu tvorčí, tak že postupem svého vývinu na mnoze vždy větší a sličnější komůrky 
sobě budují a ladně na sebe skládají. Neníť však duch jako duch i u lěchlo stvo- 
ření. Příroda i v tomlo nejnižším oboru' rozdává dle jistých vzorů rozličné své vlohy 
duševní; jedno bývá onačeji nadáno, druhé sprostěji. Také tu počátek se slává ne- 
ladem. Kulička se vytvořuje z kuličky, jedna Ine ke druhé, aniž v tom jaký pořádek, 
buď kupou o sobě, nebo přilepené na řasách nebo korálových stromečkách mořských, 
Kuličky jsou dirkovaté, ze všech vycházejí paprskovité, měnivé, pohyblivé sarkodní vla- 
kénka. Schultze je našel v moři u Jakinu a nazval Acervulina (globosa Schultze, 
hromádka) ; obr. 3. fig. 1. 
Řádněji sobě počínají jiné Polythalamky. © Sklípek kulatý mebo vejčitý, vál- 
covitý, baňkovilý vylvoří na konci svého (Obr. 3.) 
ústí nový podobný, nejvíce něco. větší 
sklípek a tak pořáde, až se nahrnou buďlo 
v kratší kužel, nebo v proulek sukovilý, 
podlouhlý. Podávám vedle v obrazu ně- 
kolik takových tvarů, i jmena zde přiklí— 
dám; obr. 3. fig. 2. Glandulina ovula (žlá- 
zinka), fig. 3. Nodosaria longiscata (uzlinka). 
Přidal jsem na obraze několik růz- 
ných druhů Nodosarií, aby se okázala je- 
jich rozmanitost. 
a) Nodosaria. 
b) N. longiscata, dvě podlouhlé komůrky. 
c) N. guadrata, čtverhraná. 
d) N. Boueana. 
e) N. hispida, ježalá. 
f) N. spinicosta, ostrožebratá. 
Fig. 4. Orthocerina guadrilatera (pří- 
morožka), fig. 5. Lingulina costala. 
Jiné jsou na konci prohnuté na 
© spůsob slonového tesáku : 
í Dentalina elegans (tesáček) fig. 6. Vaginulina badensis (pošvička) fig. %. Web- 
bina rugosa. Rimulina glabra (škulinka), fig. 8. 
Jiné představují kužel oblý, složený z komůrek koláčkovitých, na zadním konci 
- špičatý, na předním široký, vypuklý, kde se množství direk nachází. Jmenujeť se tu 
jeden rod Conulina conica (kuželka), fig. 9. Komečně i do plochy se proslírají přímo- 
-běžné mnohokomůrky, čímž se dotýkají jiné vyšší čeledi Sorilidů, o které později. Sem 
„máleží Frondicularia (tricuspis, listek) fig. 40. Podobné vyvinutí do plochy ukazuje 
„Pavonina (pavíček) fig. 14. jen s tím rozdílem, že menší a užší výkrojek kruhu před- 
stavuje, aniž se kde komůrky válcovité tak ohýbají, aby se svými konci přibližovaly, 
