232 
obmítce malovaný a výborně provedený, který představoval všecka egyplská zvířata do- 
mácí, jak toliž pastýřové jednotlivá stáda před krále předvádějí, který sluhům svým 
je přepočísti a zapsati káže, a však velblouda mezi nimi neviděl, Teprva za panování 
Ptolomaeů (okolo 3—200 p. K, P.) stává se zmínka o karavanech velbloudích, které 
indské a arabské zboží od moře Rudého do Koptosu nad řekou Nilem dovážely, kdež 
byly sklady toho zboží bohaté. Ye čtvrtém století po Kristu usadili se arabští Sara- 
ceni s velbloudy svými v hořejším údolí Nilu, a když později veškeré krajiny severní 
Afriky od muhamedanských Arabů byly zaplaveny, zdomácněl velbloud i v krajích těchto. 
Z toho však nedá se soudili, že velbloud co zvíře výhradně v pouštích se na- 
skylující před příchodem Arabů v pouštích afrických docela byl neznámý; naopak do- 
kazuje starožitné jméno velblouda „aram,“ jak Berberští národové v Africe zvíře toto 
od nepamálných časů nazývají, že od vnitroafrických kmenů dobře bylo  znáno 
i užíváno. 
V severovýchodní Africe jest Darfur země ta, kdež nejvíce velbloudů se chová, 
poněvadž tam veliký obchod své shromáždiště má, ona krajina úrodná jest a pohodlná, 
ačkoli deštivé počasí, co „zimní čas u nás, zvířeti tomu méně k duhu jest, a tudíž kraje 
tyto jsou nejzazší meze, po kleré se velbloud v jihu nalezá. Velbloudi zdejší aniž tak 
silni jsou, jako v severních, bezdeštních částech Afriky, aniž mohou žízeň a nepohodlí 
s takovou vytrvalostí snášeli. Chov velbloudů dále výborně. se daří v Nubii a Don- 
gole, až k Sennaaru na severu abbessynských hor; níže k jihu se velbloudi nenalezají, 
poněvadž lam v zimní části roku půda vlhká jest a oplzlá, a velbloud na ní nemůže 
kráčeti, any se nohy jeho hodí toliko k putování po suchu a písku. Černobarvým oby- 
vatelům Sudanu ledy velbloud zcela neznámý jest, jakož i k severu nad řekami Nigrem, 
Senegalem, na straně Lybické, jej neznají. 
V jižní Africe t. pod rovníkem tím méně velbloud se nalezá, ačkoli by se ne- 
smírné, vypráhlé a pískové pouště, v nichžto se jenom trnaté křoviny z druhu citlivek 
a sporá tráva daří, právě proto k chování velbloudů výborně hodily. Příroda dala zato 
oněm krajům za význačné zvíře — širafu. 
Jako však jinde, tak i v Africe vykonává velbloud v ohledu na rozšíření vzdělanosti 
úlohu důležitou. (Což byly by severní části Afriky bez velbloudů a karavan, jimižto je- 
diné vespolný obchod mezi obyvateli možný jest? Jenom pomocí velbloudů stalo se 
spojení Nilu a Senegalu, země Tombuktu a Marokka; jenom pomocí těchto „lodí pouště“ 
vedou kraje Darfur, Kordofan, Sennaar obchod s dolním Egyptem. ' Maurové navštěvují 
lesnaté krajiny mad severními břehy Senegalu, odvážejíce odtud na velbloudech klí 
stromů zvané arabské (gummi arabicum) i zboží jiné, kteréž prodávají kupcům evrop- 
ským ; pomocí svých četných velbloudů stal se kraj Tombuktu podél břehu řek Nigru 
a Joliby, tam kde vchod do pouště Lybické, hlavním tržištěm Sudanu a zemí pobřežních. 
Jenom závodem četných karavan a otevřením pěti hlavních cest, kteréž se kromě mno- 
hých pobočních v Tombuktu sbíhají, poznali rozliční národové afričtí výhody vespol- 
ného. obcování, jakož i pohodlí a prospěchy vzdělanosti, kteráž tam ovšem teprva 
v zárodku se spalřuje. 
Africký velbloud, když toho potřeba, a zná-li vůdce dobře všecky stezky v poušti, 
nesmírnou vzdálenost z Tombuktu do Darhy nebo Sedželmesu v 7—8 dnech uběhnouti dovede, 
a protož praví se o rychlosti velblouda spůsobem orientalským: „Potkáš-li se s rychlíkem 
a pozdravíš=li jezdce „Salem alik“ t. pokoj s tebou, dříve nežli může odpovědíti tobě, 
