233 
zmizel ti s očí co vítr běhoucí.“ Pravíse, že rychlík jeden v čas pilné potřeby z Mogadoru 
do Marokka, t. plných 25 mil, v 24 hodinách sem i tam prý ujel. Ale také žádné jiné 
zvíře nedovedlo by prodrati se pouští Saharou, kdež na pískové vlny, 20—60 slřevíců 
vysoké lézti, mnohem nebezpečněji však s nich sestupovati jest, poněvadž příkře sra- 
ženy jsou, tak že hovada talo, třeba je vůdcové za ocasy zdržovali, nezřídka se převa- 
lují i s nákladem. Z každé karavany pozůstanou taklo v poušti dva i více velbloudů, 
kteří se dostanou v kořist hyénám, a jenom ohryzlé a sluncem vybělelé kosti jejich zbý- 
vají. Dobrému však a cestování uvyklému velbloudu se nikdy nic podobného nepři- 
hodí. (Co zvláštní závaží přivazují vůdcové velbloudům na ocasy koše, v nichžto shro- 
maždují hnůj jejich, kterýž uschlý jim pod večer co palivo slouží, aby si večeři uvařili. 
Přehlédnem-li nyní všecko, co posud praveno o rozšíření velblouda po vlaslech, 
spatříme, že meze domování jeho jsou: na východu a jihovýchodu Asie horké, tro- 
pické podnebí vlasli slonů a dešťového pásma kokosových lesin v Indii; na severu 
točnové podnebí a pásmo sobů nad horním Jenisejem, Baikalem a Irtišem čili 55 a 56" 
severní šířky; v severozápadu za stepmi kočovních kmenů vzdělané krajiny a stálé 
osady evropské. V severní polovici Afriky nalezá se velbloud od východu k západu až 
při moři Atlantském, jak dalece totiž kmenové berberšlí, Beduini a Maurové v Sahaře 
a v oasách jejich přebývají; v jihu však pásmo dešťů tropických a krajiny, kde písčité 
a kamenité roviny v bujnou, lesy pokrytou a vodami zaplavovanou půdu přecházejí, a kde 
podél údolí Senegalu, Nigru a hořejšího ramena Nilu pásmo hor Sudanských se táhne. 
východním břehu chobotu Arabského a uvnitř Asie v horách Thian-San č. v horách 
nebeských, u turko-tatarských kmenů v hornatých částech Turkestanu , ve východní 
části pouště Gobi v staré vlasti kmenů Hiognů (Hunnů), a posléz, jak se zdá, též u ber- 
berských obyvatelů v oasách lybické Afriky severní. Jenom na severním pobřeží vý- 
chodní Asie zasahuje krajina velbloudů až k moři; všudy jinde nalezá se velbloud jenom 
uvnitř zemí od moře více vzdálených, a Sice v pásmu palmy dallové, ačkoli i výše 
pásma tohoto velbloudi se vyskytují. V žádném pak světa dílu není velbloud domovem 
v krajinách podrovníkových, a předce by se zdálo, že krajiny tylo, jako jižní část Afriky, 
Nového Hollandu, dále pak Patagonie a Chile přirozenosti jeho nejlépe by vyhověly. 
Okolnosti té, že v,století patnáctém Normannové velblouda i na ostrovech Kanarských zdo- 
mácnili, kdež jich zvláště na ostrovu Lancerole a Fortaventura posavad na tisíce se chová, 
použil A. z Humboldtů, aby poukázal, že by se velbloud i do jižní Ameriky převezli 
a tam pěstovati dal. Ovšem byl pokus takový jednou již učiněn, a to v století šest- 
náctém, nezdařil se však; velbloudi do Peruanska zavedení záhy pohynuli, lépe však 
dařilo se oněm, jenž výše ve Venezuele pěstování byli. Z toho soudí Humboldt, že by 
se velbloudi u větším množství do Ameriky měli zavésti, po rozličných krajinách roz- 
děliti, a kdež by nejlépe se dařili, tam i dále ponechati a chovati, což by ovšem ná- 
ramný prospěch poskytnouti muselo. Země jihoamerické, posud rozsáhlými stepmi od 
sebe oddělené, vešly by v bližší spojení, mnohé zboží z vnitřních zemí pocházející 
dalo byžse na pobřeží mořském výborně odbyti, a tím by zkvětal průmysl zároveň 
- s obchodem. 
gp 
