236 
Nic není pozoru více hodno, vece druhý, jak ona veliká stejnodobost ve pří- 
rodě; všude zdá se příroda býti celá přítomna. V plamenu světla působí všecky její! 
síly; a tak vůbee objevujeť se ona i proměňuje všude a bez přestání ; žemouc listy, květy 
a plody pospolu, jest uprostřed času, minulá, přílomná a též i budouci; a kdož ví, do 
jaké až dalekosti též sahá její působení a zdali tato přírodní soustava není než. jedním 
sluncem ve všemmíru, kleréž se na ten celek víže pouty tajemnými. 
Třetí pravil: Dává-li se myslilel vším právem na cest činnou jakožto umělec, 
a přivodí-li konečně obratnýnr použitím svých pohybův myšlénkových celý svět na je- 
dnoduchý, zdánlivě záhodný obrazec, a píše-lí slovy po čárách těchto pohybův: 
musíť se tit milovník přírody tomu smělému podnikání diviti, a zárověň potěšení míti 
z prospívání tohoto nadání člověčího. Vším právem umělec činnost na vrch staví, neboť 
jeho jest jednati a vytvořováti s vůlí a vědomím, a jeho umění to jest, aby svého ná- 
stroje ké všemu užíval, čímž by na svůj spůsob svět nápodobil, pročež budeť první jeho 
světa zásadou činlivost, a jeho světem umění. I tuto příroda v nové velebnosti se ob- 
jevuje, a toliko nemyslicí člověk odmítá pohrdavě slova ta nečitelná a podivně jaksi 
smíšená. Ale s díkůčiněním: klade kněz tolo nové, velikolepé měřitelství ma oltář podle 
jehly magnetické, kteráž nikdy nezbloudivši nepočétné lodí' dovedla již po necčestném 
oceánu k obydleným břehům a přístavům vlástenským. Avšak jsouť podle myslitele' jiní 
ještě přátelé vědění, kteřížlo nevalně jsouce příchylní tvořivým vývodům z. myšlení 
a tudíž nepovoláni k tomu umění, raději žáky přírody býli chtějí, rozkoš svoji V učení 
se, ne v učení, v zkušení, ne v Konání, v přijímání, ne v udílení nacházejí. Někteří 
přičinliví, důvěříce se ve všudypřítomnost a nejužší přibuznost přířody, tudíž pak: hned na 
počátku jsouce přesvědčení o neúplnosti a kusosti všeho, co jednotlivé, linou s pečli- 
vostí na některém úkazu a neodvralným zrakem nespouštějí důčha jeho, v tisíci a lisíci 
podobách proměňujícího se zřetele, až pak, prošedše po léto niti všeliká zákoutí 
a úkrylky tajemné dílny té, mohou tyto bludné chodby v úplnosti vykresliti. Jak. milé 
s lopotnou prací tou dospěli, přišelť na ně, aniž toho zpozorovali, vyšší duch; kterýmžto 
s lehkostí vykládají předloženou kartu, a každému hledajícímu cestu předpisují. Ne- 
smírný užitek želiná trudné jejich snažení; rozvržení jejich karty shodně se ku podivu 
se soustavou myslitelovou; jemužto k útěše živý lakořka důkaz jeho odtažených stlalí 
podají. Nejskromnější mezi nimi očekávají s dělinnou oddaností od laskavého poučení 
bytostí: vyšších, vroucně od nich clčných, žádoucího sobě poznání přírody. Nechtějí oni čas 
a snažnosť svou:v krátkém tom živobytí obětovali denním řízením, a odjímati služebnosti 
lásky. Zbožným chováním hledí lásku zasluhovati, lásku uštědřovati; nedbajíce o veliké di- 
vadlo: sil zápasících; oddání pokojně osudu svému v léto mocné říši, poněvadž. je najil- 
ňuje vroucí přesvědčení neodlučitelnosti své od. bylostí“ milovaných a příroda jen“ co 
obraz a majelnost jejich je dojímá. Co blahoslaveným. těm. duším nejlepší díl vyvoliv= 
ším věděli zapotřebí? Častěji dovídají se milující la děcka v blažených hodinkách roz- 
košných věcí z tajemství přírody a v nesvědomé prostotě je oznamují. A však i jejich 
stopy stíhá zpytatel, aby nasbíral klenotův, kteréž v nevinnosti a. potěšení svém. pro- 
hodili; jejich lásce se koří soucitný básník, snaže se zpěvem vštěpovati tuto lásku, tyto 
puky věku zlatého, do jiných dob a jiných zemí. 
Komu by se nepohnulo, zvolal jinoch dříve mluvivší s jiskrnými zraky, srdče 
plesem poskakujícím, když jemu vnitřní život přírody v celé bohaté plňosti přijde do 
mysli, když pak mocný onen pocit, jemuž řeč jiného jména nezná, než láska a rozkoš, 
