245 
jenom k malým pochvám, teprv čtvrtý má podobu pravého listu s listovou plochou. Ná- 
sledující listy jsou vždy dokonalejší, ale obyčejně vytvoří se teprv za několik let listy 
normální velikosti, n. p. u kokosu teprva za tři leta. "Tento zajímavý pochod, násled- 
kem jehož následující listy vždy větší a dokonalejší se slávají nežli předešlé, slove sesí- 
lení rostliny, a pozoruje se na všech rostlinách ve větší neb menší míře. Rostlina vy- 
vede takřka dříve několik pokusů, nežli se jí podaří vytvořili listy v úplné dokonalosti. 
Dříve, nežli se k popisu nově povstlávajících ústrojů obrátíme, musíme si povšim- 
nouli poměru, v jakém stojí listy ke kmenu, Palmy mají lotiž, jako trávy, lilije a jiné 
pochvolisté rostliny tu zvláštnost, že listy jejich rychleji rostou nežli kmen, jehož ko- 
nec jimi docela obalen jest. Představme si kmen co válec, nahoře tupým kuželem ukon- 
čený, na válci a u zpodku ukončujícího kužele sedí listové pochvy, z nichž zevnilřní 
vždy všeckny vnitřní objímá. Nové listy povstávají vždy bezprostředně pod koncem tu- 
pého kužele, kolem něhož z počátku vyvýšený kroužek tvoří, z něhož se později po- 
čhvitě vyvýšený list vyvine, Nejbližší list povslává zase pod kuželem kmenu, který mezi 
tím o něco vyrostl, a musí z pochvy předešlého vyniknouli, a tak se to vyvinuje dále. 
Z toho pochází tedy, že palmy v rozličném stáří rozličnou podobu mají. U mladé palmy, 
byť i listy její vyvinuty byly, vyrážejí listy jako ze země, poněvadž kmen ještě velmi 
nízký jest, u starší stojí listy na konci kmenu, jsou to listy ale mnohem novější, poně- 
vadž všechny předešlé byly mezi tím odpadly. Listy se tedy s kmenem nevyzdvihují, 
nýbrž zůstanou na tom místě, kde povstaly, až odpadnou, mezi tím co konec kmenu se 
prodlužuje a vždy nový listnatý koš vytvořuje (obr. 3.). 
Obraťme se nyní zase nazpět ke klíční rostlině. V první době jest kmen její 
„velmi krátký, kořen však prodlouží se hned po vystoupení klíčku ze semena v dlouhé 
vlákno s několika menšími vedlejšími kořínky. Také vnitřní úslrojnost se mění, cevní 
svazky a buněčné tkanivo obdrží jinou podobu. Tam kde kořen v kmen přechází, po- 
číná vyvinování cev, jejichž počátky jsme již v klíčku poznali. Buněčné svazky, které 
od tohoto místa do kořínku a do kmenu se prostírají, promění se nyní v pravé cevní 
svazky; buňky jejich znásobí se totiž podélním dělením a nové z mich povstávající 
buňky obdrží dle svého umístění rozličnou podobu ; buňky na zevnitřní straně promění 
se v buňky lýkové, délkou a tlouštkou stěn vyznačené ; na vnitřní straně promění se 
svazky v dřevěné buňky, hranatou podobou a tečkami na slčnách vyznačené. Část mezi 
lýkovými a dřevěnými buňkami podrží dílem svou drobnobuněčnou (bělní) povahu, ně- 
ktěré z buněk jejích promění se ale v cevy, totiž v dlouhé rournaté buňky. mnohem 
většího průměru, nežli ostatní a se štěrbinatými tečkami na slčěnách. 
S vyskoumáním běhu cev v palmě obírali se mnozí botanikové, an v tom právě 
ráz rozličných tříd rostlin se jeví. Teprvé prof. Hugo Mohl přišel k pravému výsledku. 
Neb není snadno, ve směsi propletajících se cev nmajíli pořádek. Na příčním průřezu 
skrze palmový kmen pozoruje se základní látka k dřeni podobná, uníž se však žádná 
střední dřeň nepozoruje ; v látce této objevuje se množství cevních svazků, blíže u kůry 
co vlas tenkých, ku prostředku kmenu tlustších. Na podélném průřezu pozoruje se Sice, 
že směr těchto svazků jest podélný, však předce v jistém nepořádku, jedny se obracují 
k vnitřku, jiné k zevnitřku, a v jistém místě blíže u kůry křižují se všechny. Není 
možno stopovati jedno vlákno v celém jeho běhu, neb neustále poplítá se mezi druhými 
- ma pravo a na levo. Mohl ukázal nejdříve jednoduchými výkresy, jak se směr svazků před- 
slaviti dá ; vysvětlení jeho zůstalo ale pouhou konstrukcí, jako dráhy planet, které též 
