+ 
« 
247 
tyléž, nebyvše obohaceny novějším pozorováním; proto bylo pro mně nanejvýše zají- 
mavé, když jsem v rostlinopisné sbírce českého Musea nalezl několik palmových kmenů, 
v-nichž dřenní látka docela vyhnila byla, tak že se běh svazků co nejpatrněji pozorovati 
dal, Studie na těchto kmenech ukázaly, že Mohlova theorie až na některé méně pod- 
slalné věci docela pravdivá jest. 
i K porozumění tomu slouží připojené schema (obr. 4.), v němž AA podélný prů- 
rez skrze palmový kmen a BB zpodní části listových řapíků značí; čáry do obrazu vrý- 
sované představují cevní svazky, aby pak byl obraz přehlednější, jest jich jenom několik 
vyvedených.  Slopujme mezi lčmi svazky jeden, poznamenaný aaa. 
Ve svém dolejším běhu u aa jest cevní svazek co vlas tenký a běží zároveň 
S povrchem pod kůrou nahoru; pak se slává tlustším a obracuje se ke středu, jejž 
v jisté výšce a“ dosáhne ; odlud obrací se silným obloukem k zevnitřku a sbíhá do řa- 
píku listového. (a““). Na každém cevním svazku dají se ledy Wři oddíly rozeznat: 
1) dolejší, kde jest velmi lenký a jen zlýkových buněk se skládá ; 2) prostřední, kde do 
středu vniká a největší Uouštky dosahuje, skládaje se uvnilř z dřevěných buněk, ze- 
vnitřní z lýčí a mezi lím z bělí; 3) svrchní, kde zase ven vyslupuje, kde své složivo 
podrží, rozmnoživ ale lýčí a uménšiv své pevnosli, 
Ze svazků vybíhají tenounké větvičky, ale jenom blízko u kůry. Tyto větvičky 
jdou buď hned z dolejšího oddílu do nejbližších řapíků (ee), buď vystupují zároveň 
s kůrou a vyvinou se v nové cevní svazky (66), kleréž se zrovna tak. jako předešlý 
chovají, vysílajíce zasé větvičky (77, 00) do řapíku nebo do kmenu jdoucí. Z třetího 
oddílu odlučují se laktéž větvičky, které buď spolu do řapíku jdou, buď výše do kmenu 
vystupují. Listy obdržují tedy cevní svazky dvojího spůsobu, dílém takové, které bez- 
prostředně do listů vstupují, dílem takové, které od středu kmenu vycházejí ; ony jsou 
velmi četné a tenké, tylo velmi sporé, ale Wusté a silné. Všechny tylo svazky souvisí 
mezi sebou, svazky hořejších listů jsou větve dolejších a nejdolejší souvisí se svazky 
kořenů, kleré poněkud jiné ústrojí mají. Poněvadž všechny svazky zpočátku tenké jsou 
a nejdříve pod kůrou běží, povslává pod ní vrstva tenounkých svazků , jež tlusté ze 
středu do listu jdoucí svazky pronikají. Tím spůsobem jest ledy zdánlivé zmatení svazků 
wysvětleno *) a nezbývá nic, nežli vysvětlili původ tohoto zvláštního směru jejich, což 
jen s ohledem na první počátek jejich vyvésti se dá. 
Viděli jsme již dříve, že kmen v tupý kužel vybíhá, kolem něhož nejmladší listy 
"stojí. Jako mladý konec kmenu, tak se skládají i počátky listů z útlého drobnobuněč= 
ného lkaniva. Zde jest počátek cévních svazků. Sem zabíhají totiž pod vegelační ku- 
žel hořejší konce svazků kmenových, skládajíce se zde z úllých buněk, mnohých pro- 
měn schopných. Přiložený výkres (obr. 5.) naznačuje schematicky tyto proměny. VI 
spatřujeme kužel, do něhož konce dvou svazků zabíhají; v II povstaly z kužele dva 
„počátky listů F, do nichž svazky AA se vláhly; zároveň vnikly nové svazky BB do ve- 
© getačního kužele, vysílajíce zároveň větve do listů. Z loho poznáváme též, proč se 
© všechny svazky ke středu táhnou a pak zase ven obracují; neboť všechny nalezaly se 
jednou v kuželi, odkud do mladých listů vstoupily. 
Vylíčení toto směra cevních svazků plalí při všech palmách, ale dle délky kme= 
M5) Toto vysvětlení, od Mohlova výkladu poněkud odchýlné, zakládá se na podotknnté praeparaty čes 
-ského Musea. 
"M 
