248 
nových článků vyvine se při tom zvláštní rozmanitost. U rákosových palem, kde články 
velmi dlouhé jsou a kde listy daleko od sebe na kmenu sedí, jsou cevní svazky také 
velmi dlouhé a úhel, pod kterýmž se ke středu kmenu uhýbají, jest skoro nepatrný ; 
u jiných palem zase, jako u datlových a kokosových, kde články velmi nepatrné jsou 
a listy zhusta nad sebou stojí, poněvadž také kmen velmi tlustý jest, jsou svazky 
cev krátké a uchylují se od sehe pod značným úhlem. Kmeny takových palem mají 
(Obr. 5.) 
z mládi velkou podobnost k cibuli, neboť i ta obsahuje vlastně kraťounký kmen  obalený 
zvláštními listy. 
Směr cevních svazků vede nás přirozeně od kmenu k listům, které nejenom pro 
svou krásu, nýbrž i pro svůj původ a své ústrojí zajímavým předmětem  roslinopisného 
skoumání jsou. U palem můžeme rozeznati troje tvary listů: s celou listovou plochou 
po obou stranách řapíku, s vějířnatým rozdělením plochy na konci řapíku, a s meušími lístky 
po obou stranách řapíku zpeřeně rozdělenými. Řapík u všech těchto listů nedělí se ostře 
od kmenu, nýbrž dolejší část jeho rozšiřuje se v pochvu, kleráž kmen celý objímá. 
Část pochvy, kde v řapík přechází, jest silnějšími cevními svazky naznačena. Palmový 
list skládá se tedy z tří dílů, z pochvy, řapíku a plochy. Pochva, která svým dolejším 
krajem ke kmenu připevněna jest, obdržuje z tohoto množství tenkých svazků, ve dvě 
vrstvy uspořádaných. Všechny svazky obou těchto vrstev vystupují kosmo nahoru na 
pochvě, a sice jedna vrstva v pravo, druhá vlevo točená, pak se spojují s řapíkem, do 
něhož z kmene bezprostředně tlusté svazky s menšími promíchané vstupují. Všechny tyto 
cevní svazky běží zároveň vedle sebe v řapíku a přecházejí do plochy listové, a sice lak, 
že vždy jeden svazek pod jistým úhlem ke protějšímu kraji listu se uhýbá (obr. 6.). 
Řapík listový stává se tím ku konci vždy tenší, až konečně poslední svazky do 
poslední části řapíku nebo listu přejdou. Do palmového listu tedy přecházejí ze kmenu 
cevní svazky v pochvu listovou, rozdělí se tam ve dvě se křižující vrstvy, spojí se pak 
v řapíku a rozcházejí se konečně v listu ke stranám. Nesčíslné tyto svazky drží se, 
pohromadě dřenní buňkovinou, jako ve kmenu, jen povrchní vrstva jest tvrdší a lehčejší 
a má pergamenovou pevnost. Cevní svazky listu obsahují skoro jenom lýkové buňky 
a z toho pochází jejich užitek. Souběžným směrem cev rozeznávají se listy palmové 
nápadně od listů našich obyčejných stromů a zelnatých rostlin, u nichž cevy jako síť 
rozvětveny jsou, a jako palmy mají též lilije, trávy, vstavače lakovétéž souběžné uspo- 
řádání cev (obr. 7.). 
Zpeřené a vějířovité listy palem upomínají na takovétéž listy síťocevné ; tak na- 
