250 
buď jen pochvy jejich, buď se odloupnou od kmenu docela, lak že část kmenu dříve 
ukrytá se odhalí. Tato část kmenu bývá bílá, na slunci- ale brzo zezelená, později 
zežloutne a působením povělří se roztřepí, jenom u rákosových palem, jejichž tvrdý 
povrch křemíkovou kyselinou proniknut jest; zachová se až do mejposlednějšího stáří. 
Jizvy po listech běží kolem celého kmenu, čímž tento kroužkovanou podobu ob- 
drží. Jízva jest na místě, kde řapík upevněn byl; širší a vybíhá k oběma stranám ten- 
čeji. Někdy stojí jeden díl jízvy doleji nežli druhý, což z toho pochází, že při zpone- 
náhlém vyvinování listu kmen do výšky rostl. Na jízvě dají se ještě poznati cevní svazky, 
kleré z kmenu do pochvy listové vcházely, z čehož pochází, že podoba palmových 
kmenů na stromové kapradí upomíná. Byla-li pochva, všude stejně široká stojí kolem 
kmenu ve vodorovné čáře asi 80—100 vělších svazků cev, ma širších jízvách stojí v 
několika řadách. Když se pochva od kmenu hladce neodloupne, zruší se buňkovina její 
a svazky cev visí pak na kmenu jako vláknité pletivo.  Zvělráním buňkoviny tvoří se 
mezi lím plelivem půda pro mechy, kapradí a jiné cizopásmé rostliny, které kmen pal- 
mový zeleným oděvem pokrývají. Zvláště se to pozoruje na africké olejové palmě (Elais 
guiniensis) a na indické cukrové palmě (Arenga saccharifera). Jak na kmenu, tak se po- 
zorují i na pochvě a řapíku listovém černé ostny; na kmenu leží dříve přitištěné a 
zpřímí se teprva po odpadnutí listů, činíce kmen nedotykatelný. Tylo ostny náležejí dle 
svého ústrojí do kategorie vlasů na pokožce. Na řapíku listovém jsou ale ostny také 
ze zakrnělých lístků povstalé, což zvláště o rákosových palmách platí, u nichž řapík v 
dlouhý bezlistý prut vybíhá. 
Velkého významu pro aesthelický dojem palem má rozdělení listů na kmenu a 
jejich vzájemné postavení. Rozdělení toto závisí od délky článků kmenových ; jsou-li 
články dlouhé , jako u rákosových palem, objeví se listy po kmenu roztroušené, jsou-li 
ale krátké, objeví se listy jen na temeni, jakoby z jediného místa vycházely. Jen v 
tomto druhém případu vyvine se normální podoba palem. V ohledu na vzájemné posla- 
vení listů můžeme je považovati jakožto paprsky kruhu, jehož slřed ve středu kmenu se 
nalezá. Paprsky tylo mohou v rozličných úhlech od sebe se uchylovati. Největší úchylka 
jest, když dva listy zrovna proti sobě slojí, čili když úhel odchýlky '/ objemu kmeno- 
vého obnáší. Takové poslavení jest obyčejné na lravách. Větší rozmanitost jest při 
menších odchýlkách, když úhel odchýlky obnáší %/;, "%/;, % nebo *,, objemu. Vůbec 
objevuje se zákon o postavě listů v zákonné řadě zlomků 9, “/35 "/5x "5 "13s ""o, at. d. 
Při tom jest zajímavá la okolnost, že jednodušší úchylky u méně dokonalých pal- 
mových tvarů nebo v prvním mládí dokonalejších se objevují: u oněch zůstanou menší 
úchylky listů po celý věk, u těchlo stávají se vždy složilějšími, až při stárnulí zase se 
zjednodušují. Pro zevnější dojem jest ale jen úchylka o '/, objemu důležilá , poněvadž 
se nápadně od ostatních poměrů postavení liší; ostatně spůsobují druhé úchylky, když 
při tom listy téměř z jednoho místa vycházejí, skoro vždy lentýž dojem. 
Když palma svého úplného vyvinutí v kmenu a listech dosáhla, připravuje se ku 
kvělu, což se děje dvojím spůsobem. Buď se prodlužuje kmen pořád dále a květy ob- 
jevují se pak v koutech listů, buď přestane kmen růsti a konec jeho promění se sám 
v květonosné větve, což, jak již podotknuto bylo, jenom u palem Corypha a Metroxylon 
se děje. Pii obyčejném květu v koutech listů vyvine se květonosná vělev již záhy za 
mladým listem, polřebuje ale obyčejně několik let; někdy i deset, dříve nežli v plod:do=: 
zraje. Za lo jsou takové květonosné větve velmi veliké, skoro jako stromečky. Mezi: 
