265 
polravy slouží. Ve zvonečku samém však visí žaludek a vaječník, a množství šťávo- 
vodných cev rozbíhá se po stěnách živého tohoto zvonečku, který obyčejně péstrými 
barvami ozdoben bývá. Medusa se raduje nějaký čas ze svobodného žilí svého, a rodí 
mláďata, která jako nějaký nálevníček vypadají, (Obr. 7.) 
a která se brzy po svém narození někde na 
kamínek neb bylinku usadí a dále vyvinují; 
však ejhle! z mláděle medusy vyvine se opět 
polyp, onomu ve všem podobný, z jakého 
matka medusa byla vypučila; — ze vnou- 
čele slane se zvíře takové, jako babička jeho 
byla, které opět medusy rodí. 
Tento spůsob plemenění pojmenoval dánský 
přírodozpytec Steenstrup Ammenzeugung, Gene- 
ralionswechsel, což bychom snad plození stří- 
davé nazvati mohli. Nejzamotanější a nejpodiv— 
nější pochod plození střídavého pozorován jest 
u jisté hlísty monostomum mutabile (jedno- 
jamka měnivá) nazvané, a v těle rozličných 
vodních ptáků dosti hojně se nalezající (obr. 8.). 
Slavný přírodozpytec Siebold pozoroval, že červ tento živá mláďata rodí, která nějakému 
nálevníku velmi podobná, pomocí množství hybacích řasek, jimiž kůže jejich pokryta jest, 
hbitě ve vodě se pohybují (obr. 9.). Po nějakém čase však zemře mladé monosto- 
mum a rozplyne se; po něm však zůstane jakési malé válcovité tělíčko (obr. 10.), které 
již skrz živé mládě palrně prosvítalo. Jak velice se lomu ale podivil ostrovtipný ba- 
datel, když válečky tyto za ony poznal, které se v některých našich vodních hlemejž- 
dích často nalezají, aniž se vědělo, jakým spůsobem do těchto se dostávají. Uvnilř 
válečku vyvinují je ze zvláštních zárodků (Keimkórper), jako u kojných mšic, malá 
zvířátka, cerkarie (ohonáčky) (obr. 14.), klerá tělo hlemejžďovo provrtavše do vody se 
dostanou a tam často v náramném množství se prohánějí. Cerkarie nejsou monostomala, 
(Obr. 8.) (Obr. 9.) (Obr. 10.) Obr. 14.) 
a přede leží na bíle dni, že ze všech těchlo proměn konečně předce zase monostomata 
> vyjíti musí. To se také skulečně stane, jak mile se cerkarii poštěstí do těla vodního 
pláka se dostati, neboť jen lam a nikde jinde nalezne přiměřené půdy, na níž k své 
nejvyšší dokonalosti se vyvinouti může. 
